Starobylý rod Cedliců (něm. Zedlitz, dříve také Czedlitz, Czeditz, Sedlitze a Cedelic), jehož potomci dodnes žijí rozptýleni nejen po územích Německa a Polska, nýbrž po celé Evropě, vstupuje na dějinnou scénu ve Francích kolem roku 1000. Přestože ve Slezsku působil už za krále Mečislava III. jistý Hinko z Cedlic, jehož jméno je doloženo k roku 1173, považuje se za zakladatele slezské větve Cedliců až Tietze z Cedlic, který do Slezska přišel z Fojtska přibližně v roce 1200 coby rytíř se značným majetkem. V sudetském předhůří získal několik hradů a tvrzí, z jeho potomstva vzešlo mnoho purkrabích, rychtářů a hejtmanů, kteří rodové majetky utěšeně rozšiřovali.
Jindřich z Cedlic připojuje ke svému jménu ještě ze Siebenbachu. Jde zřejmě o obec Siebeneichen v Dolním Slezsku, která se dnes nazývá Dębowy Gaj. V roce 1475 tam byl pánem Mikuláš z Cedlic a k rokům 1536 a 1560 (pět let po sepsání cestopisu) je jako místní pán doložen František z Cedlic. To byli pravděpodobně blízcí příbuzní rytíře Jindřicha, v případě Františka lze uvažovat o tom, že to byl přímo Jindřichův dlouhověký syn František (1504–1584) z druhého manželství. O Jindřichovi samotném je dostupných zpráv poskrovnu. Jindřich z Cedlic byl dvakrát ženatý. Poprvé s příslušnicí rodu von Schindel, jejíž křestní jméno se nedochovalo.Podruhé se oženil před rokem 1497, a to s Barborou ze starodávného rodu Hohbergů, jehož kořeny v Slezsku sahají snad ještě dále než ty rodu Cedliců. 
Jindřich měl nejméně tři syny: Jindřicha (Heinrich), Jana (Hans) a Františka (Franz). Rok narození je doložen jen u Františka (1504), pro tuto práci je však nejdůležitější (snad nejstarší ze synů) Jindřich, který zdědil nejen otcovo jméno, ale rovněž jeho cestovní deník z pouti do Svaté země, na základě kterého po otcově smrti sepsal cestopis. Sám cestovatel Jindřich zemřel 4. června 1510.