Příloha č.1
Z Lehnice do Benátek
Když se psal rok 1493 po narození Krista, našeho Pána, předsevzal jsem si já, Jindřich Cedlic rytíř etc. z Buchwaldu, vyjet k Jeruzalému, k svatému hrobu, a počal jsem zapisovat vše o dnech své cesty po vodě i po souši a o svatých místech a odpustcích, jak nám poutníkům byly od bratří bosáků oznámeny. A psal jsem to proto, až bude někdo chtít putovat ke svatému hrobu, aby lépe věděl, čím se řídit, neboť zde najde vše po mílích na moři i na souši popsáno. 
Když chce někdo mít dobrou společnost, ať vezme s sebou více [lidí], já jsem neměl jinou společnost ze Slezska než Kryštofa Lista, kterého jsem vzal s sebou. A vydal jsem se na cestu z Lehnice v pondělí po Květné neděli, to jest prvního dne měsíce dubna, a téhož dne jsem dojel z Lehnice do Buchwaldu k svému bratru a rozžehnal jsem se tam se svou matkou a sestrou, a bylo to 7 mil. 
[2. dubna] V úterý jsem jel z Buchwaldu do Trutnova, což jsou čtyři míle. 
[3. dubna] Ve středu jsem jel z Trutnova do Rychnova, který leží v zemi české, což bylo 7 mil.
[4. dubna] Na Zelený čtvrtek jsem nechal své pacholky vrátit se zpět domů a jel jsem ke Svitavám, což bylo šest mil. 
[5. dubna] Na Velký pátek jsem se zdržel dopoledne ve Svitavách na kázání a svatou mši s křesťanským lidem a křesťanským knězem a pak jsem jel na Moravu. Po poledni jsem byl v Leskowicz, které jsou pana z Czyrreher, což byly tři míle. 
[6. dubna] Na Bílou sobotu jsem jel do Brna, což je pět mil. 
[7. dubna] Ve velikonoční den jsem zůstal v Brně. 
[8. dubna] V pondělí ve Svatém týdnu jsem jel z Brna do Mikulova, což je od Brna pět mil. 
[9. dubna] V úterý Svatého týdne jsem jel na Mistelbach a dál do Wolkersdorfu k panu Dobišovi z Czyrnehowa, což bylo šest mil. 
[10. dubna] Poté ve středu vyjel pan Dobiáš se mnou k Vídni v zemi rakouské, to bylo tři míle.
[11. dubna] Ve čtvrtek po svatých dnech jsem jel z Vídně do Nového Města, což je od Vídně sedm mil. 
[12. dubna] V pátek jsem jel do Neukirchenu a do Schottwienu a přes Semmring do Mürzzuschlagu, což bylo šest mil. 
[13. dubna] Dále Mürzzuschlag leží ve Štýrsku a odtamtud jsem jel na Kindberg a do Brucku, což bylo šest mil. 
[14. dubna] V neděli, osmý den po Velikonocích jsem jel po mši do Leobenu a dále do Knittenfeldtu, což je šest mil. 
[15. dubna] V pondělí jsem jel do Judenburgu a dál do Neumarktu, který leží v Korutanech, což je sedm mil.
[16. dubna] V úterý jsem jel do Friesachu a Althofenu a dál do Sankt Veit, což je šest mil. 
[17. dubna] Ve středu jsem jel ze Sankt Veit do Villachu, což je šest mil. 
[18. dubna] Ve čtvrtek jsem jel z Villachu do Pontafelu, který leží ve Vlaších, a bylo to šest mil. 
[19. dubna] V pátek jsem jel z Pontafelu do Venzone a dál do Spedale, což je pět mil. 
[20. dubna] V sobotu jsem jel kolem Gemony do San Daniela a do Spilimberga a dál do San Vita šest mil. 
[21. dubna] V neděli jsem jel do Sacile a dál do Conegliana, což jsou čtyři míle. 
[22. dubna] V pondělí jsem odpočíval v Coneglianu a téhož dne tam dorazil saský vévoda Fridrich etc., kurfiřt a arcimaršálek Svaté říše římské a bavorský vévoda Kryštof, falckrabě rýnský, a hrabata a dobří lidé od psů a koní, kteří všichni měli v úmyslu putovat do Jeruzaléma ke Svatému hrobu a také putovali. Rovněž pobýval v Coneglianu jeden vlašský hrabě, žoldnéř ve službách Benátčanů, který nechal své služebníky utkat se v turnaji před knížaty, jak měli ve zvyku na vlašský způsob. (Byl natažen provaz podél dráhy a jezdilo se po obou stranách, aby k sobě koně nemohli. A sedělo se ve velkých turnajových sedlech, aby nikdo nemohl spadnout, a měli dřevce, které byly uvnitř duté, a kdo zlámal nejvíc dřevců, ten si vedl nejlépe, že zlámal tolik dřevců, a přitom jimi nebyl zasažen, aby volně spadl na zem. 
[24. dubna] V Benátkách jsem šel do Německého domu, kde mi Albrecht Hingel prokázal všechnu čest a vykázal mi pokoj, kam jsem se uložil. A jsou tam němečtí kuchaři a všechno zdraví němečtí služebníci a uvaří tam člověku za jeho peníze, jak si přeje, kdo sem chodí, musí mít vysoké nároky. Poté jsem šel s Albrechtem Hingelem) do loděnice, kde se dělají galéry a kde pracuje denně několik stovek dělníků. Byl tam kníže saský v galéře, kterou mu Benátčané nechali zhotovit a připravit. Protože mě uviděl, šel ke mně a promluvil: „To je ten oř, na kterém budeme jezdit.“ Poprosil jsem se Jeho M[ilost], jestli by svolil, abych na své náklady jel s nimi. Jeho M. mi odpověděl, že Jeho M. chce tak rád učinit, že z toho Jeho M. sama bude mít užitek a že mi to Jeho M. už v Coneglianu slíbil. Téhož dne byl předvečer sv. Marka. Na sv. Marka je v Benátkách velká slavnost. Šel jsem s Albrechtem Hingelem na nešpory do kostela sv. Marka, kde byl benátský vévoda a velký nával a nesčetně mnoho lidu. 
[25. dubna] Ve čtvrtek na den sv. Marka konala se veliká slavnost v kostele sv. Marka, kde stál vysoko na empoře benátský vévoda, jehož postava byla obložena zlatými kusy, vedle něj bylo poselstvo našeho pána císaře a poselstvo krále neapolského a poselstvo vévody milánského a poselstvo vévody ferrarského. Rovněž tam stále byl patriarcha benátský, jenž se také účastnil, a mnoho urozených lidí. Po slavné mši se šlo v procesí kolem náměstí sv. Marka, a to s bratrstvy ze všech kostelů a klášterů a každé bratrstvo mělo své znamení a bylo oblečeno do svých barev a všichni šli s procesím. A bylo tam hodně hezkých chlapců, kteří byli ozdobeni, oděni v hedvábí a opatřeni křídly jako andělé. A šel také benátský vévoda se všemi poselstvy a urozenými lidmi z Benátek, kteří byli zahaleni do nákladných šatů, někteří do zlatých kusů, někteří do sametu, někteří do šarlatu a byly na nich velké zlaté řetězy. A nával lidí byl veliký. A patriarcha nechal před sebou nést stříbrný slavnostní kříž a činil požehnání na lidem. Potom jsme šli k hlavnímu oltáři, neboť je tam tabule z ryzího stříbra vzdělaná v obrazy a mnoho posvátných předmětů a dva jednorožci visí před oltářem. A byla toho dne veliká nádhera k poctě sv. Marka, když je sv. Marek velekněz Benátek a kostel, hlavní kostel je zasvěcen sv. Markovi.  
[26. dubna] V pátek jsem jel na bárce na moře jedním kanálem a do Benátek druhým. 
[27. dubna] V sobotu jsem jel brzy na bárce do Mestre, najal dva koně a jel do Trevisa, kde byl tehdy také saský kníže. 
[28. dubna] V sobotu jsem zjistil, jaká byla dohoda s knížetem a jeho dobrými lidmi, abych také věděl, podle čeho se řídit, kvůli plavbě.
[29. dubna] V pondělí jsem jel zase k moři a přeplavil se na bárce do Benátek. 
[30. dubna] V úterý jsme se my, poutníci, kteří jsme se mínili smluvit na jiné galéře, obeslali navzájem a chtěli jsme si s patronem dohodnout den, ale nechali jsme toho, neboť každým dnem přicházeli další poutníci. Čeští páni a také Frankové zde totiž měli své patrony a měli přijet.
[1. května] Ve středu na svatého Filipa a Jakuba jsem jel bárkou s jinými poutníky do kláštera svaté Lucie, jejíž tělo tam leží. A je to klášter panen a ten hrob, v němž leží, je v kostele zhotoven na jednom oltáři. A panny nám ten hrob otevřely a nechali nás spatřit blahoslavenou pannu sv. Lucii, která tam vcelku leží, a jsou s ní spojeny velké odpustky. 
[2. května] Ve čtvrtek jsme my poutníci šli ve městě na některá místa, kam se dá jít, jako na náměstí sv. Marka a na dvůr vévody, který je již postaven. Byla nám otevřena místnost, kterou dal velmi pěkně zhotovit a vyzdobit a vyložit zlatem a bílým mramorem.
[3. května] V pátek na den Svatého Kříže se poutníci sešli a poslali pro Augustina Contariniho a zeptali se ho, kolik by chtěl od každého poutníka za převezení do a ze Svaté země. Řekl si o 60 dukátů od každého s tím, že nemůže vyjet dříve než ve středu po Letnicích [29. května], což jsme nemohli zlepšit, ale smluvili jsme s ním, že mu každý poutník dá 50 dukátů a že patron má za to poutníkům na lodi dávat jíst i pít. A na všech místech, kde se by se měli poutníci stravovat sami, má patron poskytnout všechen doprovod a zaplatit za osly, jenom spropitné pacholkům od oslů mají poutníci dát sami. Patron také nesmí v žádném přístavu zůstávat déle než čtyři dny a ve Svaté zemi má patron osobně jet s poutníky až k Jordánu a ke všem svatým místům, která poutníci obvykle navštěvují. A každý poutník má dát patronovi nyní 30 dukátů a ve Svaté zemi 20 dukátů. A když byla smlouva sjednána, byly zhotoveny 2 vyřezané cedulky, jedna poutníkům a jedna patronovi. 
[4. května] V sobotu poslal můj Milostivý pán vévoda Fridrich Saský etc. některým poutníků a také mně dotaz, jestli chceme jet s Jeho M., protože Jeho M. chtěla najmout menší galéru zvanou sottile. Ještě předtím jsem nechal Jeho M.-i poděkovat za dobrou vůli, kterou Jeho M. ke mně měl. Kdybych byl viděl, že o [cestování s jeho] Jeho M. je takový zájem, nechtěl bych J. M. dále obtěžovat a hned bych si sjednal místo na té druhé galéře. 
[5. května] V neděli odpoledne jsem jel po poledni s několika poutníky na moře prohlédnout si některé kláštery a kostely. A navečer přijeli čeští páni, kteří se k nám pak přidali a jeli na naší galéře, jak jsme smluvili. 
[6. května] V pondělí přišel patron do hostince českých pánů. Ti mu dali 30 dukátů a ti, kteří chtěl jet s námi, se nechali zapsat a patron jim dal útržek cedulky. 
[7. května] V úterý šli čeští páni s námi ostatními poutníky a s patronem k benátskému vévodovi a vypověděli mu, jak se stala ta smlouva s patronem, a požádali vévodu, aby patronovi přikázal, že taková smlouva platí. Což vévoda patronovi doopravdy přikázal s tím, že pokud nebude taková smlouva dodržována, má být patron skutečně potrestán. 
[8. května] Ve středu na den svatého Stanislava jsem jel s některými poutníky do jednoho kláštera, kde jsou mniši s modrými kápěmi a ti nám ukázali mnoho velkých relikvií: velkou kost svatého Kryštofa a také svatého Vavřince a ještě mnoho jiných relikvií. 
[9. května] Ve čtvrtek jsem šel s jinými poutníky na věž sv. Marka, odkud lze přehlédnout město Benátky i moře a na moři mnoho klášterů. 
[10. května] V pátek jsem jel s jinými poutníky na naši galéru a viděli jsme, jak se náš patron chystá na cestu. 
[11. května] V sobotu jsem šel do města, do kostela Panny Marie, který je tam nově postaven. Viděl jsem mnoho lidu, který se utíkal k Panně Marii, a stávají se tam velká znamení. 
[12. května] V neděli jsem jel s několika poutníky ke sv. Jiří do jednoho kláštera, který leží v moři. Tam nám ukázali paži sv. Jiří a mnoho jiných relikvií. 
[13. května] V pondělí jsem jel s několika poutníky ke sv. Heleně do jednoho kláštera, který se nachází v moři. Tam leží tělo svaté Heleny a v klášteře jsou mniši s bílými kápěmi. Nechali jsme tam sloužit mši a mniši nám otevřeli hrob a nechali nás prohlédnout svatou Helenu. Ta má na hrudi zlatý kříž a je s ní spojen velký odpustek. 
[14. května] V úterý přijel do Benátek vévoda z Mantovy a benátský vévoda mu vyjel vstříc na drahé lodi a s ním benátské ženy v počtu sto deseti, které byly všechny nákladně ověšeny mnoha drahými klenoty ze zlata a drahokamů, oděné šaty ze sametu a damašku. A bylo mnoho jiných vyzdobených lodí, které pluly s nimi za hry trumpet, píšťal a strunných nástrojů. Jel jsem tedy také s dalšími poutníky na bárce. Vévoda projížděl městem po velkém kanálu a mnohé ženy stály vyšňořené u oken a když na ně vévoda narazil, vzal je do své lodi a posadil vedle sebe. A jel zpátky městem po velkém kanálu, což je největší, nejdelší a nejširší ulice, jaká v Benátkách je, po které mohou projet i velké lodě. Pak uvedl vévoda vévody do jejich ubytování. Bylo u toho asi dvanáct lodiček, jež soutěžily o klenot, který k tomu poskytli páni Benátčané. Musely jet dvě vlašské míle z města a do města po velkém kanálu. První vyhrál damašek na šaty, druhý červené plátno a třetí pěkné hnědé plátno a nějaké peníze k tomu. 
[15. května] Ve středu na den svaté Žofie šel jsem s ostatními poutníky ke sv. Marku na nešpory Nanebevstoupení Páně, kam přišel vévoda s jednou pannou a také benátský vévoda. Zpívaly se pěkné nešpory a bylo tam velmi mnoho lidu. A po nešporách šel vévoda po boku vévody až na jeho dvůr, kde se rozžehnali, a někteří urození lidé pak doprovodili vévodu do jeho ubytování. 
[16. května] Ve čtvrtek, v den Nanebevstoupení Páně, vyjel zrána benátský vévoda na moře, požehnal ho a hodil do něj prsten, což je zvyklost a každý rok to musí vévoda z Mantovy Benátkám učinit. Potom v poledne pojedla vévodkyně z Mantovy s vévodou oběd a pak se tancovalo a toho dne, jakož i celý týden se konal na náměstí sv. Marka výroční trh, kde bylo k nalezení mnoho zboží ze zlata, stříbra, drahokamů a perel, že to ani nelze vše vypsat, kolik toho bylo. 
[17. května] V pátek jsem šel s ostatními na náměstí sv. Marka podívat se na jarmark. A že tam šli i vévodové, nasedly krásné Benátčanky do člunů, aby je lidé viděli, do některých po dvou, do některých po třech, po čtyřech, a všechny byl draze oblečené. Mnohý bodrý muž se tam zašel podívat, některý na lodě, některý na ženy. 
[18. května] V sobotu jsem jel s některými tam, kde stojí lodě pánů z Benátek, tam najde člověk podivuhodně mnoho velkých lodí, jaké sotva kdy viděl a uvidí, všechno v opravdovém lese stěžňů. Nachází se tam loď, na kterou naložili 15 drajlinků, a stále ještě nebyla plně naložena. Jezdil jsme pak s ostatními poutníky po moři a po městě sem a tam z dlouhé chvíle. 
[20. května] V pondělí pozval nás můj M[ilostivý] P[án] vévoda Fridrich a vévoda Kryštof na jejich galéru, tak jsem s jinými poutníky jel s nimi k jejich galéře a doprovodil je. Galéra stála více než jednu vlašskou míli od města u svatého Mikuláše. 
[21. května] V úterý zůstali ještě tam, protože nemohli kvůli větru pryč. Také někteří zeslábli vedrem. Měli v lodi Fridricha z Reyzensteinu a Heinze Rebize, ti tam zůstali a my jsme se vrátili.
[22. května] Ve středu také nemohli jet kvůli větru. Já a pan Jan z Hasištejna jsme se vydali za nimi a když jsme vstoupili na galéru, nebyl tam ani jeden z knížat, poněvadž oba byli u svatého Mikuláše na ostrově, nedaleko odtud. Hrabě ze Schwartzburgu jel tedy s námi do toho kláštera. Tam jsme chvíli pobyli a rozžehnali jsme se s knížaty a dobrými lidmi a pan Jan a já jsme jeli zase do města. 
[23. května] Ve čtvrtek vyjeli knížata odtamtud. Téhož dne jsem jel s některými poutníky na Murano, kde se dělá to pěkné sklo, a viděli jsme, jak se dělá, jak podivuhodně se tvaruje. A byly nám také ukázány některé relikvie. V jednom klášteře nám byl ukázán poutník, který navštívil Svatý hrob a zemřel před sto lety, a ještě je vcelku nezetlelý, což jsem viděl já i ostatní poutníci.
[24. května] V pátek jsem šel s několika poutníky, protože jsme měli nakoupit jídlo a víno na naši galéru a všechno další, co jsme potřebovali. 
[25. května] V sobotu na den svatého Urbana, v předvečer Letnic jsem to s ostatními poutníky poslal na naši galéru.
[26. května] V neděli na den posvátných Letnic jsem přijal já a někteří poutníci nejsvětější svátost a toho dne jsme šli do několika kostelů a sloužili našemu Pánu. 
[27. května] V pondělí ve svatodušním týdnu přijel do Benátek vévoda milánský a vévoda ferrarský a jeho matka, jedna z jejíchž sester je královnou uherskou. Tu jim vyjel vévoda benátský vstříc, mnohem velkolepěji než vévoda mantovský, na veliké, drahé lodi. A šel jsem s ostatními k vévodskému dvoru a viděl jsem, jak nákladně byly benátské ženy oblečeny, jak připluly na bárkách a vstoupily na vévodovu loď. Měly na sobě mnoho drahých šperků, které lidé oceňovali na několik stovek tisíc zlatých, a některé měly na sobě dvě sukně, jednu vždy sametovou a druhou z damašku. A těch žen bylo 41, každá měla na sobě znamenité klenoty z drahokamů a perel a velké zlaté řetězy. Také byly připraveny podivuhodné loďky s nákladným zdobením a trumpetami a píšťalami a jelo s nimi mnoho lodí, všechny byly opatřeny podivuhodnými ozdobami. Na některých seděly ženy, jiné byly obrněné a bylo jich tolik, že to nelze všechno popsat. A tyto všechny lodě pluly před vévodskou lodí a benátský vévoda jel za nimi. My poutníci jsme seděli v bárkách a také jeli s nimi, až se vévoda [benátský] setkal s oběma vévody. A vévoda benátský je přijal a obě vévodkyně vzal k sobě na loď a každou si posadil na jednu stranu a jel do Benátek po Velkém kanálu. Tam bylo na Velkém kanálu připraveno mnoho vyšňořených žen v oknech a mnoho hudby na strunné nástroje v oknech, ale ještě více na lodích, a také mnoho pušek, ze kterých se střílelo při příjezdu. Benátský vévoda tedy uvedl oba vévody do jejich rezidencí a jel dál na svůj dvůr, kde byl na počest vévodů připraven závod loděk, malých bárek. Ty měly ujet dvě vlašské míle z města a do města po Velkém kanálu, kolem rezidencí vévodů. Benátští páni věnovali cennosti z damašku a pěkné šaty a mnoho peněz. První, druhý i třetí vyhráli každý po jedněch šatech. Stejně tak vypravili benátští páni dvanáct loděk s muži, kteří měli jet na takový způsob za ženami a všichni projet kolem rezidencí vévodkyň. A dali do závodu klenoty a také šaty z hedvábí a zlata.
[28. května] V úterý si vévodové vyjeli na do města na vyjížďku. Bylo to připraveno od benátského panstva, tedy mnoho bárek plulo před nimi a před jejich dobrými lidmi a pannami, obzvláště ale tři bárky, které byly pokryty zlatými kusy a čekali zvlášť na vévody, až tam pojedou. 
[29. května] Ve středu šli vévodové do města a na náměstí sv. Marka a na dvůr vévody [benátského], neboť je vévoda toho dne pozval domů. Vévodkyně milánská měla na sobě diamant, který kupci odhadli asi na 9 tisíc zlatých, a ještě měla na sobě jiný šperk. Bylo s ní 20 panen, které měly na sobě rovněž vynikající šperky, a také ostatní dobří lidé šli před vévody dobře oblečení a s mnoha zlatými řetězy, které byly velké a které oni měli na sobě. Také šla obecná řeč, že ty všechny krásné klenoty si měli vypůjčit. 
[30. května] Ve čtvrtek po Letnicích uspořádal vévoda na vévodském dvoře tanec, kam Benátčanky přišly s drahými ozdobami a klenoty. Napočítalo se více než 200 žen, které přišly k tanci, a jejich mnohé skvělé šperky byly odhadnuty na několik stovek tisíců zlatých, i když si možná část vypůjčily. Šel jsem také s několika poutníky k tanci. Protože bylo vše nákladně uspořádáno a byl tam velký nával, nebyl vpuštěn do tanečního sálu každý. Avšak poutníkům byla dána zvláštní přednost a byli jsme hned vpuštěni. Tam se tancovalo mnoho překrásných tanců, takové se v našich zemích nevidí. Téhož dne nás patron vyzval na galéru. Byli jsme u tance až do večera, pak jsme šli pryč a odjeli jsme na naši galéru, která stála dvě německé míle na moři. Když jsme tam přišli, patron tam ještě nebyl. 
[31. května] V pátek za námi přijel patron a ještě jsme den zůstali stát na kotvách. 
[1. června] V sobotu před rozedněním jsme měli dobrý vítr a ve jménu Božím jsme vyrazili.  

Od Benátek do Palestiny
[2. června] V neděli k polednímu jsme přijeli do Poreče, což je sto vlašských mil od Benátek. 
[3. června] V pondělí jsme před rozedněním jeli dál celý den a celou noc.
[4. června] V úterý jsme neměli vůbec dobrý vítr, že jsme vůbec nejeli dál. 
[5. června] Ve středu byl na noc vítr lepší. 
[6. června] Ve čtvrtek na den Božího těla jsme přijeli do Zadaru. To město bylo svého času krále uherského, nyní ho drží Benátčané a ti teď drží také jiné kraje, které patří k uherské koruně v Albánii, Chorvatsku a v království Bosně, které už téměř patří Turkovi, takže ho nelze navštívit.  Jinak v Zadaru leží sv. Simeon, který měl našeho Pána Ježíše na ruce, když Ho matka Boží obětovala v chrámě a když řekl: „Teď nech, Pane, svého služebníka zemřít v pokoji, neboť mé oči uzřely tvou spásu!“. Tohoto sv. Simeona nám poutníkům ukázali. Celé jeho tělo tam leží v stříbrném hrobce, kterou nechal zhotovit král uherský. Dříve ho chtěl nechat odvézt do Uher, svatý Simeon se však vždycky vrátil až do Zadaru. Král tak poznal, že nechce být jinde nežli v Zadaru, nechal tedy stříbrný hrob tady, v němž [sv. Simeon] stále ještě leží. Z Poreče do Zadaru je to 200 vlašských mil. 
[7. června] V pátek jsme tam den zůstali.
[8. června] V sobotu jsme odtud před rozedněním vyjeli a navečer jsme přijeli do Starého Zadaru, který je pustý, protože město Zadar tam kdysi leželo. 
[9. června] V neděli jsme jeli mezi planými kopci a kostel svatého Jiří jme nechali po levé ruce, nedaleko potom [jsme viděli] kostel svatého Jana, také po levé ruce, který leží u moře. Ten kostel nechali postavit kupci na místě, kde vybíhá do moře podlouhlá --- skála. Tam pluli s velkou lodí z Kandie a vezli ryzí malvaz. Přihnala se na ně bouře a mrštila je na tu kamenitou skálu. V své nouzi slíbili svatému Janu, že nechají na tom místě postavit kostel. A svatý Jan je vyslyšel a milostivě jim pomohl, neodjeli tedy odtud a postavili svatému Janu malý kostel, potom co se stalo velké znamení, že jim sv. Jan pomohl, aby se jejich loď neroztříštila na malé kousky. A ještě se ten kostel jmenuje sv. Jana od Malvazí. Potom jsme jeli ke klášteru, který se jmenuje Angelorum, a téhož dne jsme dojeli k městu a hradu, které se jmenují Lesina a jsou Benátčanů, Turci jsou odtud dvě německé míle. Je tu klášter bosáků, kde je nám milostivá Panna Marie. A je to 200 vlašských mil od Zadaru.
[10. června] V pondělí jsme odtud vyjeli a tu přišel velký vítr proti nám a vanul na volné moře, že jsme byli rádi, když jsme se večer vrátili do Lesiny, kde jsme předtím kotvili. 
[11. června] V úterý byl vítr lepší a jeli jsme mezi vysokými horami, které leží v moři, a ty hory jsou ---. A jeli jsme kolem jednoho města, které se jmenuje Korčula. 
[12. června] Ve středu jsme jeli kolem kláštera, který leží na --- skále v moři a jmenuje se svatého Ondřeje, potom nedaleko odtamtud jsme přijeli do Dubrovníku, který leží 100 vlašských mil od Lesiny. A je to přepevné město, které jedním okrajem vybíhá do moře a druhým proti Turecku a má přeširoké a přepevné zdi a nevysoko nad městem je vidět pevnost. A jsou tam sami svými pány a chtějí mít ve svém městě svého vévodu, tak jako mají Benátčané. S tím místem, které leží na pevnině, kde je Turecko, musí město Turkům dávat každý rok deset tisíc dukátů a za deset tisíc dukátů soli, aby jim Turek dovolil cestovat do jeho země a obchodovat. Turci také chodí do města, kde mají své náměstí, a kupují a prodávají tam, což musejí dubrovničtí trpět, aby jim zas Turek dovolil kupovat a prodávat ve svých městech. A kdo se plaví z Benátek do Dubrovníka, má po levé ruce Dalmácii a Chorvatsko a království Bosnu, které drží nyní z větší části Turci, a Benátčané z království Albánie mají také část, které dříve patřila ke koruně uherské a ještě patří, jen ji drží jiní lidé. Také je ve městě hrad, který mají dubrovničtí ve velké úctě. Vždy tam musí jeden z pánů být přes noc, ale předem to neví, nýbrž komu se to večer řekne, ten musí jít na hrad. Musí jít okamžitě a nesmí se vymlouvat a musí na hradě zůstat noc a den až do večera, kdy tam přijde další. Rovněž je tam několik mlýnů na kopci, který vede vzadu nad městem, a silná řeka spadá nahoře z toho kopce a pohání ty mlýny, jeden po druhém, že není třeba nic přehrazovat, když je spád dosti vysoký. 
[13. května] Ve čtvrtek odpoledne jsme jeli z Dubrovníku a nechali jsme u Dubrovníku po pravé ruce klášter svatého Lazara, kde je mnoho mnichů, ale po pravé ruce už bylo pravé Turecko. A jeli jsme na čtyři míle od jednoho města, které tam Turek zcela nově staví u moře a tuze jej opevňuje. A kdyby tam měl takové lodě jako Benátčané, byly by na místě obavy, že nechá ty lodě projet přes hlídky.
[14. června] V pátek jsme propluli na tři míle kolem jednoho města a nechali ho po levé ruce. A to město se jmenuje Vallana a také patří Turkovi.
[15. června] V sobotu na den svatého Víta jsme nechali jedno město po pravé ruce, které se jmenuje Cossopa. A to město je pusté a leží na kopci, na jednom ostrově ještě stojí zeď. A v moři je tam díra, kde byl uvnitř kdysi drak, jemuž museli lidé z toho města každý den dát jednoho člověka, dokud mu nedali jednoho mrtvého naplněného jedem, z čehož drak pukl. Také je tam ještě u toho města klášter Panny Marie, kde jsou šedí mniši a hoří tam lampa, která hořela neustále od nepaměti, ale hoří také teď, a to bývá zapalována sotva jedenkrát v roce. A hoří celý rok nebo i déle, neboť nezhasíná. Potom jsme nechali po levé ruce směrem k Turecku jedno město, které se jmenuje Bindentro, a je to pevné město a patří Benátkám. Potom jsme po levé straně nechali velké pohoří, kde jsou svými pány a Turek je nemohl porazit, neboť mají pevné hory a nikomu nic nedarují, když na ně nikdo nemůže.
[16. června] V sobotu po sv. Vítu jsme přijeli ke Korfu. To je velký ostrov, který čítá mnoho lidí. A je to ostrov, který je rozlehlý a obklopený mořem a je tam pevné město, a to město samo je velké s mnoha lidmi. A v tom pravém městě leží pevné hrady velmi vysoko, každý na --- skále. A to město a ty hrady jsou ve velké úctě. Kdyby ty hrady a město byly ztraceny, byl by ztracen taktéž ostrov a nebylo by snadné ho znovu získat kvůli velké pevnosti. Ten ostrov je vůbec dobrý: roste dam dostatek vína, fíků, pomerančů a oleje. Cestou jsme měli po pravé ruce království neapolské a po levé ruce Turecko, že bylo vidět pevninu království neapolského a taktéž Turecko. A Korfu je 300 vlašských mil od Dubrovníku. 
[17. června] V pondělí před rozedněním jsme jeli z Korfu den a noc a měli jsme dobrý vítr. 
[18. června] V úterý jsme přijeli mezi dva ostrovy a propluli jsme mezi oběma ostrovy. A ty ostrovy patří oba Turkovi – jeden se jmenuje Sand Marbue a druhý se jmenuje Fossolonis a oba leží v moři. A také se na nás připluly podívat dvě turecké loďky, potom už jsme je neviděli. 
[19. června] Ve středu jsme jeli nedaleko od jednoho hradu, který se jmenuje Tarnesta a je Turků, nechali jsme ho na dvě míle po levé ruce. 
[20. června] Ve čtvrtek jsme ovšem jeli na dvě míle od jednoho hradu po levé ruce, který se jmenuje Velindew a patří Turkovi. 
[21. června] V pátek brzo jsme dorazili do Methoni, což je 300 mil od Korfu a je to velké, pevné město. Patří Benátčanům a leží na turecké pevnině. Není to ostrov a leží třemi stranami směrem k moři a jednou směrem k pevnině a ta je přepevná, s hradbou a příkopem. Byli ve velké nouzi, když byl Turek byl před hradbou s velkou mocí a střílel do ní puškami a velkými děly, a přece musel odtáhnout.  Ve městě jsou křesťané i Řekové a Albánci, cikáni a židi rozličných vyznání a Turci jsou ve městě vysoko postavení a vůbec velmi mocní. 
[22. června] V sobotu na den svatých deseti tisíc rytířů jsme vyjeli z Methoni. 
[23. června] V neděli jsme jeli kolem jednoho ostrova, který leží v moři a jsou na něm jen Turci. Neviděli jsme je a nechali je po levé ruce. 
[24. června] V pondělí na den Jana Křtitele jsme jeli kolem země, která se nazývá Morea, a potom kolem ostrova, kde leží hrad, na němž se narodila krásná Helena, o kterou se vedla trójská válka. Toho dne a té noci jsme měli dobrý vítr a ujeli jsme mnoho mil a také na nás narazily dvě turecké lodi, které tam loupily na moři a oloupily benátskou loď. Na nás zaútočit nemohly, my jsme také ani nevěděli, že byly turecké, až když jsme přijeli do Kandie, bylo nám řečeno, že to byly turecké pirátské lodě. 
[25. června] V úterý po Janu Křtiteli jsme přijeli do Kandie, což je od Methoni 300 vlašských mil.  Ostrov a město Kandie je Benátčanů a je to veliký ostrov uprostřed moře. A ten ostrov má velké pohoří a jsou na něm četná města a vesnice, avšak Kandie je hlavním městem a je to město velké a pevné a je v něm devět biskupů a je to arcibiskupství. Stojí za zmínku, že na tom ostrově roste malvaz a muškát a je tam mnoho lidí.
[26. června] Ve středu jsme tam strávili celý den.
[27. června] Ve čtvrtek jsme vyjeli z Kandie a měli jsme velmi dobrý vítr dnem i nocí. 
[28. června] V pátek jsme viděli hrad po levé ruce, jmenuje se Svatý Petr a patří řádu a velmistru rhodskému a leží v Turecku a musí být u Turků ve veliké úctě, neboť je velmi pevný a mají tam psy na hradě, na velkém Rhodu, které ráno vypouštějí a oni větří, kde byli Turci přes noc. A kde přijdou na dva nebo tři Turky, tam je rozsápou nebo musejí být probodeni, takže se ti psi vracejí často poranění a se zabodanými tureckými šípy. A kde ti psi narazí na křesťany, tam jim nic neudělají. Pak jsme jeli dál na Rhodský ostrov, což je od Kandie 300 vlašských mil na ostrov, a toho dne jsme přijeli navečer k Rhodu. A od ostrova, tam kde začíná, je to ještě 80 vlašských mil do [města] Rhodu. 
[29. června] V sobotu na den sv. Petra a Pavla jsme zůstali tam. Je tam řád svatého Jana s bílým křížem, velmistr je Francouz, a je tam stále asi 400 [bratří rytířů] s křížem, a ti musejí neustále válčit a střetávat se s Turky na vodě. Mají také několik galér a lodí, kde zajatci nebo někteří vyhnanci, kteří mají být souzeni, jsou přikováni a po všechny dny svého života veslují na moři na lodi. My jsme jich viděli více než sto přikovaných. Velmistr Rhodosu je kardinál a má každý rok od papeže deset tisíc dukátů, a koná v řádu mnoho dobrého, [staví] velké, výstavné budovy a nechává město a hrad opevnit s hluboko vykopanými a vyzděnými příkopy. Má také mnoho zajatých Turků, kteří tam musejí otročit, lámat kámen a nosit vápno jako oslové a musejí konat celodenní práci. Rhodos je přepevné město a hrad a leží jednou stranou na moři a třemi ostatními na --- skále. A jsou tam vylámány hluboké příkopy a je obehnáno zdí, která je takové tloušťky, že by po ní dobře mohl projet vůz. 
A když se psal rok 1482, přijel turecký císař přes moře s velikou mocí, s loďmi, a oblehl Rhodos a bašty a hradby. Přivezl s sebou všemožná děla, kámen, prach a velmi mnoho lidu. A je tomu dvanáct let, co kvůli tomu přijel. Na Rhodu, v přístavech u moře, leží vyzděna pevná bašta, tu ostřeloval velmi silně a dal na ni zaútočit na lodích. Všemohoucí Bůh našim dopřál štěstí, že byla z města velkým dělem mocně zasažena loď, která se potopila a více než několik set jeho nejlepších Turků se utopilo. A že se ta bašta útoku ubránila, nechal stávající velmistr tu baštu obehnat ještě jednou zdí a velmi ji opevnil, dobře obsadil a je ve velké úctě. Nikdo nesmí do ní nebo na ní bez velmistrova příkazu. Také ostřeloval [turecký císař] městské hradby a vypálil tam velmi mnoho střel z velkých děl. Na svatého Pantaleona [28. července] vyrazil s velkou mocí útokem na město, že byli Turci až na hradbách a ve městě. Sám velmistr se svými bratry byli na hradbách, bránili a sami utržili rány. A všemohoucí Bůh seslal a dal, aby ženy ve městě neustále běhaly uličkami a nosily svým na hradby víno a vodu, aby se občerstvili. Tu to řízením všemohoucího Boha a svatého Jana viděli Turci a nedovedli se tomu přizpůsobit, ač to byli samí ozbrojení lidé, a vyděsili se a prchali od hradby. 
A že oni na naši pevnost mnoho dotírali a že ji [naši] před útokem ubránili, dal tu velmistr vystavět kostel a dosadil tam bratry bosáky na místě, kde útok probíhal. A nechal ve stejné části udělat hrob a položit tam [padlé]. 
Také tam Turek dopravil 14 velkých kanónů, a 11 000 mužů a u kostela svatého Antonína položili čtyři hlavní děla, která střílela na baštu, a otočili také tři hlavní děla, která střílela na hrad, a na druhé straně k západu 7 hlavních děl proti městu, na to místo, kam útočili. A lidé popisovali, že došlo k 6 tisícům a 65 ranám z velkých děl [směrem] k baštám a k hradu a že kameny z děl ještě leží ve městě. Co se velikosti týče, mají obecně loket na výšku nebo i pět čtvrtin lokte, [některé] jsou větší a [jiné] menší a z velmi tvrdého kamene, neboť si je Turek nechal udělat, aby škodil a přivezl si je s sebou. 
A obléhal město a hrad dvanáct týdnů, a protože tu bitvu prohrál, čtyři dni táhl zpátky domů. Velmistr dal tedy město opevnit více, než bylo před ní, a den po dni nechal opevňovat a stavět. Také byl řádem v Rhodu zřízen skvělý špitál, kde je postaráno o 50 chudáků, a je tam také kaple, kde se každý den čtou dvě mše. A musejí tam přijmout každého křesťana a jsou tam k dispozici doktoři, kteří každý den poutníky navštěvují. Jak doktorům, tak poutníkům a nemocným je dáváno jídlo. Sluhům se dává jíst a pít z ryzího stříbra. Žádný nemocný ani doktor a vůbec nikdo nemusí platit žádné peníze. Když se člověk uzdraví, odejde odtamtud. Také je v tom špitále mnoho pěkných pokojů, které se přidělují knížatům, hrabatům a pánům, kteří po nich touží. 
Rovněž ke Rhodu patří celý ostrov, který je Rhodským přístupný, s mnoha vesnicemi a obyvateli, kteří všichni patří pod řád. Také jsou na tom ostrově velké houfy --- a zajíců, které teď musí velmistr lovit, neboť --- působí těm nebohým lidem škody na obilí a dalších plodinách. Ostrov je dlouhý několik mil a celý paří velmistru a řádu. 
[30. června] V neděli po poledni jsme vyjeli z Rhodu a záhy jsme nechali po levé ruce velké pohoří, které už je v Turecku samém. 
[1. července] V pondělí jsme jeli den podél toho pohoří a měli jsme dobrý vítr.
[2. července] V úterý Navštívení Panny Marie jsme jeli přes velikou zátoku, kde se dříve potopily mnohé lodi a vždy tam byla bouře, když tudy někdo jel. Potom co svatá Helena nalezla v Jeruzalémě Svatý Kříž se třemi hřeby a vracela se zase zpátky, udeřila na ni na stejném místě bouře, že až měla starost, aby se loď nepotopila. Jeden z hřebů, které našla u svatého Kříže, hodila do moře. Tak bouře záhy přestala a dnes takové bouře nejsou tudíž na tom místě obvyklé. 
[3. července] Dále ve středu po Navštívení Panny Marie jsme jeli tak, že jsme viděli ostrov a pohoří v kyperském království. Potom jsme jeli kolem města, které se jmenuje Paphos. To jsme nechali po levé ruce. Leží v kyperském království, jeli jsem přece podél toho království. A ten ostrov je dlouhý 700 mil a roste na něm cukr. Není tomu dlouho, co zemřel kyperský král, aniž by zanechal dědice. Benátčané připluli s několika loděmi a města a ostrov nechali obsadit a královnu odvezli do Benátek, kde jí každý rok dávají několik tisíc zlatých, a království si drží pro sebe.  Také v tom království dochází často k zemětřesení, že se bortí domy a kostely a velké zdi. 
[4. července] Ve čtvrtek jsme brzo přišli na pobořené tržiště, které leží také na ostrově Kypru, neboť jsme museli naložit vodu, dříví, chléb a další nezbytné potřeby. Ten trh se jmenuje Limassol. Ptali jsme se poutníků, proč je tržiště tak pobořeno. Dozvěděli jsme se, že před nějakou dobou tu měli jakéhosi vévodu. Jedna sestra anglického krále, která chtěla putovat ke Svatému hrobu, tudy projížděla. Jakmile to vévoda zjistil, přijel z jiného města, aby pozval královnu k sobě domů. Měla s ním jet do jiného města, rádcové jí radili, aby se nezdržela. Odjela s ním a vzala s sebou několik pánů. A jak ji tam přivedl, připravil ji násilím o čest. Královna to brala jako velikou křivdu a už nechtěla putovat ke Svatému hrobu – řekla, že toho není hodna. Odjela zpátky domů a žalovala o tom králi s velkým bolem. Král si tudíž vzal to bezpráví, které se stalo jeho sestře, k srdci a vyrazil s velikou mocí a s loďmi, táhl tam a dobyl všechna města onoho vévody a srovnal je se zemí a zničil. 
Lze jet dál, i když se nedá vjet tam [k tržišti], ale spíše nebo obvykle je třeba se tam stavit kvůli zásobám a dřevu, neboť ve Svaté zemi je dřeva málo. Od Rhodu do Limassolu je to 400 vlašských mil. Téhož dne jsme odtud navečer odjeli.
Ve Svaté zemi
[5. července] V pátek jsme měli velmi dobrý vítr, takže galéra plula svižně, jako když se jede na koni, a v čas nešpor jsme spatřili Svatou zemi. Poklekli jsme s našimi kněžími a mnichy a zapěli Te deum laudamus. Toho dne vypluli se svou galérou ze Svaté země vévoda saský a bavorský, snad jsme je i viděli, ale nemysleli jsme, že by to měli být vévodové.  Jejich patron nás poznal, jak nám potom pověděli. Chtěli být s námi a pohovořit, ale kvůli větru k nám nemohli přijet. Protože nás zahlédli pohané, zapálili ve Svaté zemi mnohé ohně na znamení, aby se v zemi vědělo, že přijíždíme k Jaffě, kde tak zjišťují, jestli jsou galéry jejich nebo jestli potřebují doprovod. 
[6. července] V sobotu brzo jsme přijeli do Jaffy, která je od Limassolu 400 vlašských mil. Součet všech mil od Benátek do Svaté země činí 2485 vlašských mil, přičemž pět vlašských mil dělá jednu německou. Náš patron nechal široko rozhodit kotvy do moře a dal střílet z pušek To je znamení, že se žádá o doprovod. Pohané tedy také vystřelili z pušek a nacházelo se tam mnoho pohanů. Patron tedy vyslal v bárce písaře a tlumočníka, aby žádali od pohanů doprovod. Odpověděli nám, že teď nemohou doprovod zajistit, že musejí poslat k pánovi Gazy, ten by byl s tom nás doprovodit. Pohané tam tedy vzkázali a náš patron s nimi poslal písaře k pánovi Gazy a také toho tlumočníka. 
[7. července] V neděli byli poutníci téměř úplně zesláblí z toho, že loď musela stát na kotvách, a kdyby to mělo trvat déle, museli by zemřít. Za tu chvíli, co loď stojí na kotvách, houpe s námi neustále, kývá se tam a sem. 
[8. července] V pondělí poslal patron k pohanu, který tam byl na věži, aby ráčil doprovodit nemocné poutníky, aby si mohli lehnout v prázdných přístřešcích. Vzkázal tedy, že prosí o odpověď na to. 
[9. července] V úterý ten pohan odpověděl, že nemocní můžou do prázdných přístřešků, že jim pošle jednoho, který je ochrání před nepřáteli. 
[10. července] Ve středu se přesunuli poutníci do přístřešků, kam jim ten pohan poslal jednoho mameluka, který je střežil před pohany.
[11. července] Ve čtvrtek poslali pohané pro patrona na galéru a nechali mu vzkázat, že teď slaví svátek Měsíce a že nás pán Gazy nechce doprovodit. Svátky skončí, až bude vidět nové světlo, čehož jsme se zděsili, neboť do novu zbývalo ještě několik dní. 
[12. července] V pátek jsem jel s jinými poutníky bárkou na --- skálu, která leží v moři, kde rybařil sv. Petr. Ta skála leží dvě vlašské míle od galéry. Pohané se proto rozzuřili a nechali jednoho, který byl černý, po souši přijet [k nám] na koni. Nemohli to strpět a jeli k nám, neboť jim vadilo, že jsme tam přijeli, když ještě té chvíle nemáme doprovod.
[13. července] V sobotu v den sv. Markéty jeli poutníci s patronem a vyslali ho k pohanům, abychom dostali brzo doprovod, aby to patron zařídil. 
[14. července] V neděli odpověděli pohané patronovi, že se tak stát nemůže, že až nastane nov, přijede pán Gazy sám. 
[15. července] V pondělí přijel kvardián z Jeruzaléma za patronem na galéru a pak zase odjel a také čekal v těch prázdných přístřešcích, aby putoval s námi k Jeruzalému. 
[16. července] V úterý jsem jel s několika poutníky bárkou do Jaffy za našimi poutníky, kteří leželi v těch prázdných příbytcích. Haifa byla velké město a svatý Petr tam míval dům. Městské zdi jsou zcela pobořené, že člověk ještě vidí ležet kolem kusy, a nejsou tam žádné domy, neboť na kopcích postavili pohané desatero věží, které jsou jimi neustále obsazené. Když jsme zhlédli pusté město, jeli jsme zpět na galéru, a téhož dne bylo vidět nové světlo. 
[17. července] Ve středu po svaté Markétě přijel pán Gazy s více než 200 koní a k tomu měl na sto velbloudů, kteří ještě nesli všechny zásoby, a nechal na kopci u Jaffy vztyčit na 40 stanů a tam se utábořil. Náš patron tedy poslal kvardiána z Jeruzaléma za pánem Gazy kvůli doprovodu, že by za ním rád přišel a projednal s ním doprovod pro poutníky. Patron tedy nechal kvardiána vyjet ven. Ten u pána Gazy nebyl dlouho, vrátil se znovu na galéru a řekl patronovi, že s ním [pánem Gazy] doprovod musí domluvit on sám [patron]. Patron tudíž vyjel na bárce a vzal s sebou čtyři trubače, bubeníka a pištce a nechal troubit, bubnovat a pískat. U pána byl jednu nebo tři hodiny, vrátil se zpět a řekl, že my, poutníci máme všichni doprovod, že patron musel za každého dát 15 dukátů. Část poutníků se navečer vylodila.
[18. července] Ve čtvrtek na svatého Arnulfa jsem s ostatními poutníky vyjel, a jakmile jsme vystoupili na souš, pohané nám řekli, ať zůstaneme a šli s námi do kopce, před námi i za námi, až ke stanu. Ten byl vpředu otevřený a on tam seděl na zemi na koberci. U něj a před ním sedělo na 20 pohanských pánů. Ten pohanský pán, který k němu ráno dorazil první, šel za pánem, padl na kolena a klaněl se mu na kolenou. Každý poutník musel povědět své jméno a také jméno svého otce. Byl tam sultánův písař a poznamenal si je a odnesl to sultánovi. A písař pána Gazy a patronův písař si poutníky také zapsali. Potom nás pohané odvedli, šli za námi i před námi až do prázdných přístřešků, které byly čtyři. Leželi tam uvnitř poutníci, zůstali jsme tedy toho dne tam.
[19. července] V pátek bychom rádi putovali dál, avšak nebylo to možné a museli jsme tam den setrvat, ačkoliv k tomu nebylo chuti nazbyt. 
[20. července] V sobotu už bychom byli rádi pryč, ale ráno to nebylo možné. Avšak odpoledne nám přivedli osly, tak jsme vsedli na osly a sultánův písař Abrehr a několik pohanů nás doprovázeli na několika koních. Jeli jsme ve velkém horku deset vlašských mil až do Ramly. Když jsme přijeli před město, vzali nám pohané osly a museli jsme jít do města pěšky. Když jsme přišli do města, byli jsme zavedeni do špitálu. Tam jsme museli my všichni poutníci, jeden po druhém jít do nějakého otvoru a skrčeni projít tím otvorem, který byl nízký. Tu nás pohané jednoho za druhým spočítali. Ve špitále jsme zůstali přes noc. A je to pěkný špitál, s mnoha místnostmi, kde v jedné může být vždy deset nebo dvacet [lidí]. Tento špitál dal postavit Jeho Milost urozený kníže Filip, vévoda burgundský, Bohu ke cti, pro dobro všech poutníků, kteří jdou po svaté cestě, aby tam měli své ubytování. Je tam také jedna místnost pod zemí a v ní jáma. Zemře-li některý poutník, hodí ho do té jámy. 
[21. července] V neděli před rozedněním nám sloužil kvardián z Jeruzaléma mši a také nám ostatní bratři, než do domu přišli pohané, po mši kázali latinsky, což nám jeden bratr bosák překládal do němčiny. [Kázal] o velké milosti a odpustcích, o odpuštění všech hříchů, o trestech a vině všem, kdo se vyzpovídali a přišli sem pro odpuštění svých hříchů, těm, kteří se na dovolení našeho svatého otce papeže vydali v nebezpečí. Ti, kteří by byli v papežském trestu, ať už jakémkoliv, ti měli k němu přijít, on je rozhřeší a vydá dovolení našeho svatého otce. Po mši nám pohané přivedli osly a vedli nás k Svatému Jiří, což jsou dvě vlašské míle od města Ramy. Byl tam krásný kostel a pohané ho poničili. Chór kostela ještě stojí – tam je kámen, kde byl svatý Jiří sťat. Bosáci nám tam oznámili odpustek sedmi let a sedmi kvadragen. Jeli jsme do města a pohané nás opět spočítali do špitálu, tam jsme ale museli zůstat den a noc, neboť jsme museli cestovat, kdy pohané chtěli. 
[22. července] V pondělí, na den Máří Magdalény, jsme tam museli celý den ležet. [23. července] Po západu slunce nám pohané přivedli osly do města, šli jsme tedy tam a vsedli na osly. Pohané nás doprovázeli městem Rama, kde pohané pak házeli z domů kameny po poutnících. Některé zasáhli a házeli tvrdě, tak jsme jeli pryč po kamenité, tvrdé cestě vzhůru do hor po celou noc.
[24. července] Ve středu ráno před rozedněním pro nás poslali bratři bosáci, aby nám ukázali svatá místa. Přijeli jsme tam tedy za svítání. V jejich klášteře bylo [slouženo] mnoho mší. Betlémský kvardián šel pak s námi a ukázal nám svatá místa i všechny odpustky od trestů a vin, kde jsou [k získání], jak nám dříve oznámili.
Toto jsou odpustky v Jeruzalémě. Ten klášter, kde jsou bosáci, leží na hoře Sion a před klášterem tu měla domek a modlitebnu Panna Maria po utrpení našeho Pána Ježíše Krista a také tam zemřela. Tam nám betlémský kvardián oznámil odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále nedaleko téhož místa je místo, kde svatý Jan sloužil Panně Marii mše. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále je poblíž místo, kde náš Pán Ježíš Kristus kázal svým učedníkům a vyslal je do světa. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále je kousek odtud místo, kde učedníci vyvolili svatého Matěje za apoštola. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále je poblíž tam místo, kde byl svatý Jakub zvolen biskupem, tam je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále nedaleko odtud v jednom zákoutí je hrob Davidův, Šalamounův a jiných králů Jeruzaléma, Není to svaté místo a žádný odpustek nebyl oznámen. Ta místa jsou všechna na hoře Sion, odkud nás bratři bosáci zavedli dolů na pole, kde leží kámen. To je místo, kde chtěli židé apoštolům vzít tělo Panny Marie, když jej nesli k hrobu, za což jim byly zmrzačeny ruce. Odpustek je 7 leta a 7 kvadragen. Dále sotva jeden provazec od města leží dům Kaifášův, a když tam člověk vejde, je tam poblíž místo osazené kamenem, kde byl oheň, kterým židé na našem Pánu Ježíši Kristu vykonali mnohou potupu. V tom domě je kostel a na hlavním oltáři, jenž byl položen před Svatým hrobem, když si ženy říkaly: „Kdo nám ten kámen odvalí?“  Je to velký, široký a silný kámen a po pravé straně oltáře je žalář, kde byl náš milý Pán přes noc uvězněn a bylo mu učiněno velké potupení. A u dveří, kde milý svatý Petr zapřel Pána, nám ukázali také kámen, v němž je díra, kde seděl kohout a zakokrhal. V tom domě a v tom kostele je odpuštění všech hříchů, od trestů a našich vin. Dále sotva provazec odtamtud je dům Annáše. Zavedli nás také tam, je tam rovněž kostel, a ten patří Řekům. Tam kde stojí hlavní oltář, tam je místo, kde náš milý Pán Ježíš stál spoután před Annášem a byl tak tvrdě bit do své požehnané Tváře. Tam je také odpuštění všech hříchů, od trestů a viny. Dále nás bratři vedli napravo od města Jeruzaléma jedním údolím a ukázali nám pole, které bylo koupeno za těch 30 stříbrných, za něž byl náš milý Pán prodán a které Jidáš vrátil. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále nás vedli tam, kde je kamenná sluj v celé skále. Tam byli ukryti učedníci, když byl náš milý Pán umučen. Odpustek je stanoven na 7 let a 7 kvadragen. Dále nás z téhož místa vedli dolů z kopce a ukázali nám místo, kde byl svatý Jeremiáš dřevěnou pilou rozřezán vedví. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále nás vedli a ukázali nám pramen a potok, kde náš milý Pán pravil slepému: Jdi a omyj se. A on šel a omyl se a stal se vidoucím. Odpustek je zde 7 let a 7 kvadragen. Dále nás pak vedli k jednomu prameni, který je hluboko v horách a je to ten pramen, kde Matka Páně prala košile a pleny. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. 
Dále nás vedli údolím k Olivové hoře a vzhůru na kopec, kde je v jedné --- skále díra. Je to díra, kde se svatý Jakub ukryl, plakal a nechtěl jíst, dokud náš milý Pán nevstal z mrtvých. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále na Olivové hoře výše v kopci nám bylo ukázáno místo, kde se modlila a odpočívala Matka Boží, když navštívila svatá místa. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále ještě trochu výše je místo, kde náš milý Pán Ježíš učedníky naučil Otčenáš. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále potom nám bylo ukázáno místo, kde náš milý Pán k svým blahoslaveným učedníkům mluvil o posledním soudu: Sem přijdu a budu soudit živé i mrtvé. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále poblíž města býval kostel svatého Marka a je pobořen. Tam je také to místo, kde se učedníci učili Krédo. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále v kopci výše je místo, kde Pelagia obzvlášť oplakávala své hříchy a náš milý Pán jí hříchy odpustil. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme pak přišli na místo, odkud náš milý Pán vstoupil na nebe v přítomnosti své milé Matky a svých učedníků, tam býval velký kostel a je z části pobořen. Pohané uzavírají i tento kostel, ale je tam díra, kterou musí člověk prolézt. Pohané si sedli před ní. Vlezli jsme dovnitř. Je to zanedbaný kostel a v tom kostele je osmiboká kaple, která nemá žádná okna a kterou pohané také zavírají. V téže kapli je kámen, na kterém náš milý Pán stál, a v tom kameni je jeho stopa, jako by jednou nohou stoupl do vosku, který lze teď vidět. A v té kapli je odpuštění všech hříchů, od trestů i vin. Dále výše na Olivové hoře je místo, kde anděl přinesl Panně Marii ratolest a zvěstoval jí, že má zemřít. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále nejvýše na kopci nám ukázali Galileu. Odpustek 7 let a 7 kvadragen. 
Dále jsme pak sestoupili po straně Olivové hory do půli a ukázali nám místo, kde náš milý Pán plakal nad městem Jeruzalémem, tam je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále nám poblíž toho místa ukázali místo, kde byla Panna Marie vzata k nebi a svatému Tomáši spustila svůj opasek. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále nás zavedli na kopci trochu níž, tam je místo, kde bývala zahrada, v níž Petr, Jan a Jakub spali. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále je nedaleko odtud místo, kde je kámen a místo, kde byl náš milý Pán zadržen a spoután. Tam je odpuštění všech hříchů, od trestů a od vin. Dále je poblíž místo, kde Petr Malchovi usekl ucho. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále o trochu níže, více k údolí Josafat, je díra v --- skále a když se projde tou dírou dovnitř, je tam malý prostor, avšak nahoře i dole je --- skála. To je místo, kde se náš milý Pán modlil k nebeskému otci a potil se krvavým potem, tam ho anděl utěšoval. Je tam odpuštění všech hříchů, od trestů i od vin. 
Dále nás vedli do údolí Josafat, které leží mezi Olivovou horou a městem Jeruzalém, a v tom údolí je pěkný kostel. V tom kostele je hrob Panny Marie, vytesán do bílého mramoru. Kostel je pobořený a pohané ho uzavírají. Kostel leží hluboko v zemi, klenba je hned nad zemí a dolů do kostela je to 48 kamenných schodů. V kostele je uzavřená kaple a v té kapli je hrob Panny Marie a hoří tam několik lamp v té kapli nad tím hrobem a několik lamp před tou kaplí, neboť na konci, kde je ten hrob, je temno, když na tom kostele nejsou okna. Kostel je celý klenutý a když sejde člověk dolů po schodech do kostela, má po pravé ruce na několik kroků onu kapli. Při východu po schodech výše je nalevo hrob svaté Anny. V tom kostele je také pramen s dobrou vodou, kterou jsme my poutníci pili, když nám bylo horko od chození. V témže kostele je odpuštění všech hříchů, trestů a vin. 
Dále nás vedli z údolí Josafat k městu Jeruzalému přes krátký, kamenný most, pod kterým proudí potok Cedron, když zrovna teče. A před tím ležel Svatý Kříž u toho můstku, dříve než Pán trpěl, a svatá Sybila to poznala, že Pán má trpět na tom dřevě, a nechtěla přes něj přejít. Odpustek je tam 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme šli do kopce, kde nahoře leží město Jeruzalém, a před branou města je místo, kde byl svatý Štěpán ukamenován. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále když jsme měli vejít do města Jeruzaléma u brány, ukázali nám po levé ruce v městské hradbě Zlatou bránu, kudy náš milý Pán projel na Květnou neděli k Jeruzalému, která je teď zazděná, že jí nikdo nemůže projít. Kvardián řekl poutníkům, aby se pomodlili, někteří klečíce, Otčenáš. A je tam odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále jsme přišli do města Jeruzaléma a po pravé ruce při vstupu je dům, kde se narodila Panna Maria. Tam je odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále nás vedli k Pilátově domu, kde jsou nyní pohané. Kvardián nám řekl, abychom vykonali své modlitby před tím domem, jeden Otčenáš a jeden Zdrávas. A je tam odpustek, odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále před Pilátovým domem nechala svatá Helena uzavřít jeden oblouk a nad tím obloukem zazdít dva velké, čtyřhranné kameny z mramoru. To mají být kameny, na jednom z nichž stál náš milý Pán a na druhém Pilát, když vyslovil rozsudek nad naším milým Pánem. Tam je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále nám pak ukázali dům Heroda, kde jsou také pohani a poutníci konají své modlitby. Tam je také odpustek, ale jak velký, nebylo oznámeno. Dále jsme pak přišli na místo v uličce, kde Panna Marie s Máří Magdalenou a dalšími ženami stála a čekala, až uvidí našeho milého pána nést kříž. Tam je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme šli tam, kde náš milý Pán nesl kříž, a přišli jsme na místo v uličce na rohu, kde náš milý pán pod křížem padl a Šimon byl donucen Pánu pomoci kříž nést. Tam je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme přišli k domu, kde bydlela svatá Veronika v témže domě. Tam je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme pak přišli k domu svaté kajícnice Máří Magdaleny. Odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme potom přišli k domu bohatého muže, který Lazarovi odepřel drobky, jež padaly ze stolu. Odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme pak šli před chrám Šalamounův a při něm je cesta, po níž nesmí žádný křesťan dovnitř. Dále jsme pak šli do špitálu, a protože bylo na hodinách 23, poslali nás ještě bratři bosáci, abychom šli do chrámu Svatého hrobu a zůstali tam přes noc. 
Šli jsme tedy a přišli ke chrámu. Pohané chrám otevřeli, pustili nás dovnitř a všechny nás při tom spočítali. Bratři bosáci nám všem oznámili, že těm, kdo by vešli dovnitř, aby získali odpuštění svých hříchů, s úmyslem se ze svých hříchů vyzpovídat a zlepšit svůj život, budou odpuštěny všechny hříchy, tresty a viny, když do chrámu vstoupí. Dále šli bratři bosáci v procesí na všechna svatá místa a ohlašovali milost a odpustky. My poutníci jsme šli každý s hořícím světlem s nimi. Nejprve šli do kaple Panny Marie, a kde stojí hlavní oltář, je místo, na němž náš milý Pán své blahoslavené matce zjevil, že vstal z mrtvých. Tam je odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále po levé ruce v kapli je oltář, kde na tom místě dlouho byl Svatý Kříž, a na oltáři ještě kousek Svatého Kříže je. Odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále po pravé ruce v kapli je zamřížovaný velký kus sloupu, na němž byl náš milý Pán v Pilátově domě mrskán, a je to hnědý kámen. Tam je odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále uprostřed kaple zkoušela svatá Helena tři kříže, protože nevěděla, který kříž byl ten, na němž náš milý Pán trpěl, a tak dala na ty tři kříže pokládat mrtvou ženu, a když ji položili na ten kříž, na němž trpěl náš milý Pán, žena obživla, z čehož svatá Helena poznala, že tentýž kříž byl Svatý Kříž. Je tam odpustek 7 let a 7 kvadragen.  Dále jsme šli před kapli a před tou kaplí je místo, kde se náš milý Pán zjevil Máří Magdaleně v podobě zahradníka. To místo je mezi Svatým hrobem a tou kaplí, přičemž kaple Panny Marie není daleko od Svatého hrobu a na tom místě je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme pak šli na pravou stranu v chrámu, dolů do jedné kaple, tam je žalář, kde byl náš milý Pán vězněn a seděl tam na kameni. Židé vylomili do --- kamene díru a z děr udělali kříž. Je tam odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme šli nedaleko těch kaplí do jiné kaple, tam je místo, kde židé hráli o šaty našeho Pána, tam je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme pak poblíž sešli 30 schodů do kaple svaté Heleny, kde se modlila u oltáře, když potom našla Svatý Kříž. Tam je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme pak sešli o jedenáct schodů níže do kaple po pravé ruce, pod jedním --- balvanem našla svatá Helena Svatý Kříž, kopí a tři hřeby a trnovou korunu roku 407 po utrpení našeho milého Pána, na tom místě je odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále jsme vyšli po schodech zase nahoru do kostela a hned po levé ruce je kaple a oltář a pod tím oltářem je zamřížován velký kus kamenného sloupu, u něhož byl v Pilátově domě náš milý Pán korunován trnovou korunou. Ten sloup je silný jako sloup, u kterého byl náš milý Pán mrskán, je ale větší a ten druhý je hnědý. U tohoto sloupu je odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále jsme šli nedaleko odtud 18 schodů nahoru, přišli jsme na horu Kalvárie, kde byl náš milý Pán přibit na kříž a zemřel. Je tam díra v --- skále, v níž stál kříž. Je to okrouhlý otvor, kam lze sáhnou až po loket. Přitom je skála puklá, tak široce, že by v té průrvě mohl ležet člověk, A ta puklina je mezi místem, kde stál Svatý Kříž, a lotrem, který visel po levici našeho milého Pána. Ta puklina vznikla, když náš milý Pán trpěl a zemřel. Na místě, kde stály kříže lotrů, jsou dva nízké kamenné sloupy. A ta puklina vede mezi tou dírou a tím kamenným sloupem po levé ruce, jak měl pravit náš milý Pán: „Budeš ode mne nadobro odloučen.“ A nad tou dírou visí na tom místě několik hořících lamp. Je tam odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Také jsou na hoře Kalvarii kostely, kde bratři bosáci slouží mše. Dále jsme sešli s procesím těch 18 schodů k bráně naproti, kudy se jde do chrámu. Je tam místo, kde byl náš milý Pán položen, když byl sňat z kříže, a Matka Boží ho měla na svém požehnaném klíně. Byl položen a připravován do hrobu. Je tam odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále jsme pak šli s procesím k Svatému hrobu. Byl nám oznámen odpustek Svatého hrobu, potom nám otevřeli, vešli jsme do Svatého hrobu a vykonali své modlitby a oběti. Když se vejde dovnitř, je oltář po pravé ruce a je tam tak úzko, že když kněz čte mši, mohou tam klečet sotva tři. Visí tam velmi mnoho lamp v hrobu nad oltářem i před ním. Také nad hrobem je zhotovena kaple, v níž je prostor pro osm nebo deset, také se tam oblékají kněží, kteří slouží mše v hrobu. A když člověk přijde do té kaple, je tam otvor, kterým, když člověk klekne, projde na kolenou. A tím otvorem projde do Svatého hrobu na kolenou a musí se ještě k tomu sklonit. Ve Svatém hrobu je odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále v chrámu, v chóru je díra, která je ve středu světa. Dále, protože nastala půlnoc, začali kněží sloužit mše až do rána, po celou noc, na všech svatých místech. Poutníci se přes noc tedy zpovídali a přijímali Nejsvětější svátost ve Svatém hrobu nebo nahoře na Kalvárii nebo na místě, kde byl náš milý Pán připravován k hrobu, na kterýchžto místech obdrželi velkou milost. Dále před dírou, kterou se jde do Svatého hrobu, je čtyřboký kámen vysoký méně než jeden loket, a také sotva tak široký. Je to ten kámen, na němž seděl anděl, když přišly ženy k hrobu.
[25. července] Ve čtvrtek na den svatého Jakuba, v jednu hodinu před rozedněním, přišli pohané, chrám otevřeli a poutníky pustili ven.  Až potud byla všechna svatá místa v chrámu, neboť svatá Helena, která chrám zbudovala, do něj všechna svatá místa zahrnula. Přes den nás bratři bosáci vyzvali, abychom jeli v čase nešpor do Betléma. V čas nešpor jsme tedy šli před klášter, pohané nám přivedli osly a také nám poskytli doprovod s několika koňmi.  Když jsme přijeli k Jeruzalému, ukázali nám bratři bosáci místo, kde svatí králové ztratili hvězdu, a tak putovali zase od města Jeruzaléma na půl míle, až na místo, kde se jim hvězda znovu ukázala a zas je vedla k Betlému. Je tam odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále nám nedaleko odtud ukázali místo, kde se narodil prorok Eliáš, tam je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Dále kus napřed, ještě než jsme přijeli k Betlému, je místo, kde je hrob Ráchel. Dále jsme přijeli k Betlému, šli jsme do kláštera, kde je velmi pěkný, velký kostel. Ten klášter patří bratřím bosákům z Jeruzaléma a stále tam mají několik bratří. Bratři bosáci šli v procesí a poutníci, každý s hořícím světlem, s nimi navštívit svatá místa. Dále jsme šli v křížové chodbě několik schodů dolů, hluboko dole je kaple, kde byl pohřben svatý Jeroným a je tam díra, kde měl svůj byt a kde překládal bibli do latiny. Odpustek je tam 7 let a 7 kvadragen. Poblíž je hrob svatého Eusebia, který byl učedníkem svatého Jeronýma. Dále jsme se vrátili do křížové chodby. V kostele po pravé ruce vedle chóru je oltář na místě, kde byl náš milý Pán Ježíš obřezán. Je tam odpustek, odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále se tam svatí tři králové připravovali přinést oběť našemu milému Pánu Ježíši. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále je tam nedaleko odtud pět schodů dolů do kaple. Pod oltářem je místo, kde se náš milý Pán Ježíš Kristus narodil, tam je odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále v téže kapli trochu vzadu po pravé ruce pod třemi schody jsou jesle, kde náš milý Pán ležel, kde stál vůl a osel, tam je odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále úplně vzadu v kapli je místo, kde Panna Marie seděla se svým požehaným Dítětem, s Pánem Ježíšem, kam ti svatí tři králové přinesli své oběti. A nahoře v klenbě je díra, kterou procházela ta hvězda, a v rohu blízko u toho místa, kde Matka se naším milým Pánem seděla, vede otvor do --- skály, do něj zašla ta hvězda, která vedla svaté tři krále. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále pak je tam hrobka v --- skále, o mnoho schodů níže, a tam je oltář a pod ním jáma, kde dal Herodes zabíjet nevinné děti a házet je do té jámy. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále se o půlnoci začaly sloužit mše svaté, a to na pěti oltářích, kde jsou svatá místa, se sloužily mše, jedna za druhou až do jedné hodiny před rozedněním. Tato svatá místa jsou v Betlémě a Betlém je 7 německých mil od Jeruzaléma. 
[26. července] V pátek po svatém Jakubu, když bylo po mších, přivedli nám osly a lidé z doprovodu jeli s námi. Jeli jsme k domu Zachariáše, kam šla Matka Boží za svatou Alžbětou. Ten dům leží na výšině jako hrad, je zcela pobořený a stojí tam pustý. Nahoře býval kostel, stojí tam ještě chór. To je místo, kde byl anděl u Zachariáše. Tam oněměl a na tomtéž místě zase získal řeč, tam se narodil svatý Jan. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. A ten dům Zachrariáše je od Betléma dvě německé míle. Dále je kus pod tím domem, kde stával kostel, město, kde se Panna Marie pozdravila a byla přijata svatou Alžbětou, Je tam také to místo a díra, kde se otevřela zeď a ukryla svatého Jana, neboť Herodes táhl zabíjet děti a přijel také sem, aby zabil svatého Jana. A když zase odtáhl, otevřela se zeď znova a svatý Jan z ní vyšel. Je tam odpustek, odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále je poblíž domu, trochu směrem k Jeruzalému, je jiný dům, ten byl také svaté Alžběty, nyní jsou v něm pohané. A v tom domě je prý temný kout a v něm oltář a pod tím oltářem je kámen, na němž se narodil svatý Jan. Je tam odpuštění všech hříchů, trestů a vin.  Dále jsme jeli směrem do Jeruzaléma, do jednoho kostela mezi domem Zachariáše a Jeruzalémem, v němž jsou kostely [!] uvnitř. V tom kostele je hlavní oltář a místo, kde rostl Svatý Kříž. Je to díra pod hlavním oltářem. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Jeli jsme pryč směrem k Jeruzalému a přijeli jsme po poledni. Dům Zachariáše je jednu německou míli od Jeruzaléma. Dále nám toho dne hodinu před večerem otevřeli pohané chrám a pustili nás dovnitř. Tam jsme my poutníci navštívili svatá místa. Před půlnocí za námi přijel bratr Hans, laický bratr od bratří bosáků a šlechtic, který vždy pasuje rytíře. Řekl, že bude pasovat rytíře, ale nemá být připuštěn nikdo z těch, kdo se nenarodili ze svých čtyř štítů, takové na rytíře pasovat nechtěl. A před půlnocí začal a pasoval rytíře ve Svatém hrobu. O půlnoci začali bratři bosáci a kněží, kteří byli s námi, složit mši ve Svatém hrobu a na jiných svatých místech. Sloužili tak jednu mši za druhou až do jedné hodiny před rozedněním, to museli přestat kvůli pohanům. 
[27. července] V sobotu, v jednu hodinu před rozedněním, přišli pohané a otevřeli nám chrám. Poutníci šli do špitálu a den odpočívali. Bratři bosáci nechali všechny poutníky prosit, aby s nimi nazítří po mši pojedli. 
[28. července] V neděli před rozedněním pro nás bratři bosáci poslali, přišli jsme do jejich kláštera. Tam ozdobili hlavní oltář pěkným zlatým závěsem a kostel krásně tkanými plátny. V tom kostele se sloužilo mnoho mší a krásná bohoslužba jako hlavní mše. Bratři bosáci šli procesím a ohlašovali nám svatá místa, vše latinsky, německy a také francouzsky, aby to každý zaslechl. Dále pak v tom klášteře bosáků, tam kde stojí hlavní oltář, jedl náš milý Pán večeři se svými blahoslavenými učedníky. Je tam odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále je blízko po pravé ruce proti hlavnímu oltáři místo, kde náš milý Pán svým blahoslaveným učedníkům myl nohy. Tam je odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále jsme pak šli na kostel, je tam nahoře křížová chodba a v té křížové chodbě je po pravé ruce nahoře místo, kde náš milý Pán svým blahoslaveným učedníkům seslal Ducha svatého. Je tam odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále jsme šli dolů z křížové chodby a pod tou křížovou chodbou je na zemi také křížová chodba. Přišli jsme do té dolní chodby, do rohu po pravé ruce, kde je kaple a oltář, kde se slouží mše. To je místo, kde se náš milý Pán zjevil svým blahoslaveným učedníkům při zavřených dveřích a také svatému Janu, který na to místo přišel a sáhl našemu milému Pánu do jeho ran. Tehdy náš milý Pán pravil: Tomáši, jsi blahoslavený, že jsi uviděl a uvěřil, blahoslavení jsou ti, kdo nevidí a věří. Na tom místě je odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále v pravý čas jídla pojedli poutníci s bratry bosáky. Bratři bosáci nám u stolu posluhovali, poutníků bylo více než půldruhého sta. Dále jsme pak šli do kostela, který má v sobě jiné kostely. A když se vejde do toho kostela, je po levé ruce kaple a pod oltářem je místo, na kterém byl sťat svatý Jakub. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Potom jsme šli do špitálu a v době nešpor nás opět vyzvali, abychom přišli do kláštera. Přišli jsme, pohané nám přivedli osly a téhož dne jsme jeli k Jordánu. A toho večera jsme jeli jednu míli od Jeruzaléma k jednomu pramenu, tam jsme leželi dvě hodiny, potom jsme vstali a jeli jsme nocí kolem dvorů 3 pánů, kde bylo několik Arabů s ženami i dětmi. Ti vždy leží na poli a mají tisíc nebo i více velbloudů. Potom jsme jeli do vysokého, kamenitého pohoří a stezka dolů byla tak strmá, že jsme šli dolů pěšky. Na některých místech byly stupně jako schody. Potom jsme přišli na rovnou zemi a jeli celou noc až do rána. S rozedněním jsme přijeli k Jordánu. Jordán je od Jeruzaléma šest velkých německých mil špatné, kamenité cesty. 
[29. července] Dále brzy v pondělí jsme se my poutníci koupali v Jordánu. Je to hluboká voda a plyne poklidně. Nedaleko toho místa ústí Jordán do Mrtvého moře a kolem je holá poušť. Když jsme se vykoupali a umyli – nedaleko odtamtud je místo, kde svatý Jan pokřtil našeho milého Pána – stanul na břehu kvardián a oznámil, že všichni, kdo se koupou a koupali v Jordánu, mají odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Pak jsme se odtud vydali na zpáteční cestu. Na této straně Jordánu, ve čtvrtině cesty je místo, kde svatý Jan kázal v poušti. Odpustek je 7 let a 7 kvadragen. Dále jsme jeli pryč a viděli jsme Mrtvé moře, kde se potopilo pět měst, Sodoma, Gomora a Segor a Mrtvé moře jsme při odjezdu od Jordánu nechali po levé ruce. Dále jsme pak přijeli tam ,kde bývalo město Jericho a kde se stalo mnoho znamení. Tam je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Jeli jsme pak dál přes potok Elizeon, který byl kdysi tak hořký, že z něj nikdo nemohl pít, a svatý Elizeus tu vodu požehnal, že není sladká voda sladší než tato. Je to celkem velký proud, který pohání dvě kola a teče na mlýn z pramene. U toho mlýna jsme se uložili v polední hodinu, pili jsme a osly jsme nechali pít u toho potoka a bylo oznámeno 7 let a 7 kvadragen. Hned za potokem, směrem k Jeruzalému je vysoká hora, tam jsem šel s několika poutníky. Je tam úzká stezka nahoru a špatně se tam stoupá. Přišli jsme nahoru a je tam výklenek v kamenité skále. V tomtéž výklenku na té hoře se náš milý Pán postil 40 dní a nocí. Také v tom výklenku dala svatá Helena udělat kapli, kterou pak pohané pobořili a malbám, které jsou ještě namalovány na zdi, vypíchali pohané oči. Kvardián z Betléma šel také nahoru a v tom výklenku nám oznámil odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále je ještě výše, na nejvyšším místě hory také jedna kaple. To je místo, kam vyvedl ďábel našeho milého Pána a pokoušel ho, aby se mu klaněl. Na tom místě je také odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále jsme po poledni byli vzhůru a jeli celý den ve velkém vedru, až jsme v jednu hodinu v noci přijeli znovu k prameni, kde jsme prvně odpočívali, a opět jsme si dvě hodiny odpočinuli. Dále jsme pak vstali a jeli k Jeruzalému. Cestou jsme přijeli do Betánie, kde bydlela svatá Marta a často ubytovávala našeho milého Pána. Tam jsme sesedli a šli dolů jakoby do sklepa, je tam pěkná klenba a v klenbě je hrob, kde náš milý Pán probudil Lazara z mrtvých. Tam nám kvardián z Betléma oznámil u hrobu odpuštění všech hříchů, trestů a vin. Dále 25 kroků od hrobu svatého Lazara je úzká kaple s oltářem a výklenek, kde stál náš milý Pána a s ním svatá Máří Magdalena, když náš milý Pán zvolal: Lazare, pojď ven! A na tom místě, kde stál náš milý Pán je odpuštění všech trestů, hříchů a vin. Dále je v tomtéž výklenku podlouhlá komora, ve které svatá Máří Magdalena ležela 7 let a činila pokání. Dále je poblíž domu v Betánii dům Šimona malomocného, kde náš milý Pán Máří Magdaleně odpustil hříchy. Tam je odpustek 7 let a 7 kvadragen. Nedaleko odtud je také dům Magdaleny, který je zcela zbořený a patříval svaté Máří Magdaleně, kde je také velký odpustek.
[30. července] V úterý před rozedněním jsme znovu přijeli do Jeruzaléma. Betánie je půl míle, německé míle od Jeruzaléma. Je to cesta, kterou často chodíval náš milý Pán. Dále nám toho dne navečer otevřeli pohané chrám a vpustili nás dovnitř. Poutníci navštívili svatá místa a když přišla půlnoc, sloužili kněží mše na svatých místech až do jedné hodiny před rozedněním. 
[31. července] Ve středu v jednu hodinu před rozedněním přišli pohané, otevřeli nám chrám a pustili nás ven. Toho dne jsme v čase nešpor odcestovali, jak stojí dále, protože nás už tam pohané déle mít nechtěli a patronovi jsme nechali říct, že máme odejít. 
Na všech výše popsaných místech jsem byl a všechny odpustky, které jsou tam popsány, byly oznámeny od bratří bosáků, kteří jsou v Jeruzalémě. Je-li tam více svatých míst, na kterých jsem nebyl, nepsal jsem o nich.  Pokud někdo chce vědět, jak se nazývají všechny víry, které jsou v chrámu Svatého hrobu: 
Je jich osmero, ale jedna z nich nebyla tentokrát zastoupena. Nazývají se nestoriáni. Měli uvnitř oltář na hoře Kalvárii, tam, kde visel lotr po pravici. Tentokráte tam nebyli a jejich oltář také nebyl osvětlen. A těch [ostatních] 7 věr není podřízeno papeži, a přece jsou to křesťané, jak stojí níže popsáno. 
[Následuje výčet a popis křesťanských vyznání zastoupených v chrámu Svatého hrobu převzatý pravděpodobně z jiného díla. Objevuje se v mnoha spisech pod označemím De septem nationibus]
[31. července] Dále jsme v tentýž den, ve středu, jak je napsáno dříve, šli my poutníci do kláštera bosáků, tam nám pohané přivedli osly, vsedli jsme na osly a pohané nás doprovázeli. Tak jsme jeli půl dne a po půlnoci jsme přijeli k Ramle do špitálu, kde jsme se složili a přes noc odpočali. 
[1. srpna] V den svatého Petra v okovech by poutníci rádi pryč, ale pohané nás nechtěli pryč pustit, chytili patrona, tlumočníka a jednoho veslaře a pevně je spoutali. Přibrali jednoho z Jeruzaléma, který dříve odpadl od naší víry v půli cesty a chtěl se znovu stát křesťanem. Patronovi přednesli, že chtějí vzít deset poutníků a vybrat ty, které chtějí, a poslat je sultánovi. Patron se musel s nimi přít o těch deset zajatých a dal jim za ně 26 dukátů, aby je osvobodil. Abychom si nemysleli, že můžeme odejít, chtěli dostat ještě deset poutníků a vybrat, které by chtěli. Patronovi a poutníkům bylo velmi úzkou. Když jsme je chtěli všechny navštívit, aby nám poutníci dali něco svých peněz a stěží se zaopatřili, chtěli po nás velmi mnoho peněz. Patron nám s námi ujednal, že nás na všech místech osvobodí. Mluvilo se s ním o nás poutnících a řekl, že je sám zajat a vydal už o několik set zlatých víc, než měl vydat a vydal, že nemá více peněz a neví, co si počít. A prosil nás poutníky, abychom mu pučili nějaké peníze, že se chce pokusit nás osvobodit. Poutníci mu tedy půjčili, já osobně jsem půjčil 40 zlatých. Domluvil se tedy se sultánovým písařem, že mu předá peníze, aby nás nechal odejít. 
[3. srpna] V sobotu v době nešpor nám přivedli osly a sultánův písař Abrahe s ostatními pohany nám dali doprovod. Ještě někteří z těch pohanů zajali některé z nás po cestě a chtěli je odvést. Zůstali jsme tedy pospolu. Jestliže chtěli jednoho odvést, chtěli jsme s ním všichni a žádného jsme nechtěli opustit, aby se nám nemohli postavit. Přijeli jsme tedy do Jaffy, večer jsme jeli bárkou na naši galéru a byli jsme všichni rádi, že jsme unikli těm pohanům. 
[4. srpna] V neděli ponechali si patrona ještě naproti, nevěděli jsme proč. 
[5. srpna] V pondělí drželi ho také naproti, byl velký vítr, že poutníci velmi zeslábli a onemocněli, poněvadž leželi na kotvách a loď s nimi házela sem a tam. Poutníci napsali patronovi dopis, že jsou nemocní a obávají se, že nepřijde.
[6. srpna] V úterý patron přijel. Kvardián z Jeruzaléma mu musel půjčit nějaké peníze, které musel ještě dát pohanům. A pokud mu poutníci nepůjčí další peníze, aby je poslal pohanům, nemůže ještě odjet, protože má vůči kvardiánovi závazek, který musí splnit. Tedy jsme my poutníci složili přes sto zlatých, k čemuž jsem já přispěl deset zlatých, aby patron ty peníze poslal s kvardiánem zpátky, aby byl osvobozen od pohanů. 
[7. srpna] Ve středu v den svatého Donáta dal náš patron vyvěsit vlajku, dal [zahrát] na trumpety a vyjeli jsem odtud ve jménu Božím na volné moře. Pohanů jsme s nemuseli bát, protože tam neměli loď, kterou by nám mohli škodit. 

Zpáteční plavba

[8. srpna] Ve čtvrtek byli jsme na volném moři, že jsme [neviděli] žádné pohoří, nic než vodu. 
[9. srpna] V pátek jsme stejně tak byli na volném moři.
[10. srpna] V sobotu na den svatého Vavřince jsme v poledne přijeli na Kypr, kde jsme zůstali den a noc. 
[11. srpna] V neděli jsme tam také zůstali, neboť jsme museli nechat napést chléb, nakoupit veškeré potraviny a naložit loď dřevem, neboť jsme dřevo na lodi za tu dobu spotřebovali, protože v Jaffě není dřevo k dostání. 
[12. srpna] V pondělí jsme tam ještě zůstali a dali jsme zpívat krásnou mši ke chvále Panny Marie, že nám Matka Boží pomohla ze všech nesnází.  
[13. srpna] V úterý jsme brzy odtamtud vypluli na volné moře [a pluli jsme] den a noc.
[14. srpna] Ve středu jsme měli ve dne i v noci špatný vítr na volném moři.
[15. srpna] Ve středu v den Nanebevzetí Panny Marie jsme měli špatný vítr a ten vítr nás téměř zanesl k tureckému pohoří, málem jsme se nedostali zpátky na volné moře. 
[16. srpna] V pátek jsme viděli dvě velké lodi plout za námi a třetí byla fusta. Nevěděli jsme, co od nich lze čekat. Poslali k nám tedy fustu zjistit, kdo jsme. Ale nechtěli k nám, proto dal náš patron vystřelit z děla, z čehož poznali, že jsou v bezpečí. A když přišli, ptali se, kdo jsme. Patron řekl, že veze poutníky, a zeptal se, kdo jsou oni. Odvětili, že jsou ze Sicílie a jsou námořní lupiči proti nevěřícím, křesťanům rádi pomůžou. Avšak nedalo se od nich čekat nich dobrého, a protože nevěděli, kdo jsme, jeli za námi celý den, až navečer jeli před nás a říkali také, že jsou před námi Turci s několika loďmi. My jsme je ovšem neviděli. Toho dne zemřela na naší lodi jedna hraběnka z Británie, která s námi byla v Jeruzalémě. Byla bohatá, měl s sebou dva pacholky a jednu pannu. Předala patronovi 50 dukátů, aby její mrtvé tělo nehodil do moře.
 [17. srpna] V sobotu brzy jsme viděli zas tu loď, která jela večer před námi. A jeli celý den za námi a po stranách a rádi byli u nás, vítr jim nebránil. Co měli v úmyslu a čeho jsme se od nich mohli nadát, jsme nevěděli. 
[18. srpna] V neděli jsme měli špatný vítr. Ten vítr nás zahnal míli k tureckému pohoří a hned zas na volné moře. Docházel nám chléb, takže jsme museli jíst suchary.
[19. srpna] V pondělí jsme měli stále špatný vítr, že jsme kvůli tomu pluli ze strany na sranu.
[20. srpna] V úterý jsme měli takový vítr, že jsme pluli dobře. 
[21. srpna] Ve středu jsme v poledne přijeli k Rhodu, odkud nám křižáci vyjeli naproti ke galéře a řekli, že vévoda saský před čtyřmi týdny odjel a zanechal tam nemocného vévodu bavorského, to jest vévodu Kryštofa, Viléma Einsiedela, Grenssigka a Adilmana, kteří všichni zemřeli, cěhož jsme se my poutníci zhrozili. 
[22. srpna] Ve čtvrtek jsme zůstali přes den tam a poslali jsme zase na svou galéru jídlo, které jsme potřebovali. 
[23. srpna] V pátek nám ukázali velkou relikvii: trn, který byl v koruně našeho milého Pána. Řekli nám, že se ten trn ještě každý Velký pátek potí. Rovněž nám ukázali paži svaté Kateřiny  a také jeden ze stříbrných, z něž byl náš milý Pán prodán, a ještě mnoho jiných relikvií. 
[24. srpna] V sobotu na svatého Bartoloměje jsme chtěli ráno odplout, avšak vítr byl přímo proti nám, tedy jsme ještě den zůstali.
[25. srpna] V neděli byl vítr také proti nám, nicméně navečer jsme ve jménu Božím vypluli a vítr nás hnal od jednoho ostrova k druhému, takž jsme nedojeli daleko. 
[26. srpna] V pondělí byl vítr lepší, pluli jsme tedy den a noc.
[27. srpna] V úterý jsme také měli dobrý vítr a pluli jsme den a noc. 
[28. srpna] Ve středu navečer jsme připluli ke Kandii, kde vévoda saský zanechal tři dobré lidi nemocné: Rudolfa z Planiz, Jiřího Worma a Kašpara Czedwicze. Kašpar Czedwicz zemřel, druzí dva jeli s námi nemocní na naší galéře. 
[29. srpna] Ve čtvrtek jsme tam den zůstali, naši veslaři nakoupili na galéru hodně malvazu, když tam malvaz a muškát rostou. 
[30. srpna] V pátek jsme tam zůstali, také nám ukazovali mnoho skvělých relikvií.
[31. srpna] V sobotu v noci jsme odtud vypluli ve jménu Božím.
[1. září] V neděli na svatého Jiljí jsme jeli celý den a noc po moři.
[2. září] V pondělí jsme přijeli k tureckému pohoří, které nám zůstalo po pravé ruce.
[3. září] V úterý jsme neměli žádný vítr a plavali jsme na volném moři.
[4. září] Ve středu jsme také neměli žádný vítr a stáli jsme klidně na moři u tureckého pohoří. 
[5. září] Ve čtvrtek přišel vítr, takže jsme odjeli.
[6. září] Stejně tak v pátek nás vezl vítr lépe. 
[8. září] V neděli ráno jsme přijeli k Methoni a přes den Narození Panny Marie jsme tam zůstali na bohoslužbu svaté mše. Na noc jsme chtěli odplout, ale vítr byl tak velký, že jsme nemohli vyjet z přístavu.
[9. září] V pondělí byl vítr tak velký, že jsme nemohli vyjet a museli tam proto zůstat. Jeden z Württemberska onemocněl a zůstal tam sám jako třetí, v Kandii zůstal jeden nemocný z Marky a jeho pacholek zůstal s ním. 
[10. září] V úterý před rozedněním se utišil vítr, takže jsme mohli vyplout z přístavu, a toho dne jsme odtud odjeli.
[11. září] Ve středu jsme přijeli na volné moře a měli špatný vítr.
[12. září] Ve čtvrtek nás hnal vítr po moři sem a tam a nechtěl nás přece nechat na správné cestě.
[13. září] V pátek jsme neměli žádný vítr. Došel nám chléb a museli jsm ejíst suchary, neboť chléb nevydrží více dní kvůli vlhkosti, zplesniví, ale suchary ty zůstanou, ty neplesniví.
[14. září] V sobotu na den Svatého Kříže jsme ovšem neměli žádný vítr, ale v noci nám dal všemohoucí Bůh dobrý vítr, že jsme se všichni zaradovali. 
[15. září] V neděli jsme měli dobrý vítr a pluli svižně odtamtud. 
[16. září] V pondělí jsme přijeli ke Korfu, několik poutníků vystoupilo a jelo na břeh. Zásobili jsme se vším jídlem, chlebem a sladkou vodou a vších, co kdo potřeboval. Vítr byl dobrý, tak jsme téhož dne v době nešpor odpluli. Potom, co jsme se ocitli na volném moři, přišel bouřkový vichr a utrhl nám jednu plachtu. Pak jsme přijeli k tureckému pohoří a nechali ho po pravé ruce, propluli jsme tudy v noci, kdy Turci dělali na horách velké ohně.
[17. září] V úterý jsme se ocitli na volném moři, že jsme neviděli žádnou zemi ani ostrov, nic než vodu. 
[18. září] Ve středu suchých dní jsme byli na volném moři a nebyl žádný vítr. 
[19. září] Ve čtvrtek ráno jsme opět viděli pohoří a přes den jsme propluli kolem Dubrovníku a nechali ho na čtyři míle po pravé ruce, takž jsme ho viděli.
[20. září] V pátek jsme propluli kolem pohoří, nechali jsme ho po pravé ruce a kolem poledne jsme propluli poblíž Korčuly, ale nezajeli jsme tam, město jsme nechali po levé ruce. Korčula je pevné, malé město, leží v moři a je Benátčanů. Toho dne jsme měli dobrý vítr a kvečeru jsme přijeli k Hvaru, tam za námi toho večera přistály čtyři galéry do přístavu. Ty připluly z Benátek a chtěly do Alexandrie. Zůstali jsme přes noc a nakoupili nezbytnosti. 
[21. září] V sobotu v den svatého Matouše jsme brzy ráno odjeli a celý den jsme pluli mezi různými pohořími po obou stranách. Nemohli jsme jet v noci, neboť se posádka bála aby nenajela na skálu, a museli jsme přes noc stát na kotvách. 
[22. září] V neděli před rozedněním jsme vypluli, kolem poledne jsme propluli kolem jednoho města a nechali ho po pravé ruce. Jmenuje se Šibenik, je Benátčanů a leží na slovanském území. Navečer jsme připluli mezi hory, vyhodili tam kotvu a zůstali přes noc.
[23. září] V pondělí před rozedněním jsme odtud vyjeli a kolem poledne jsme přijeli k Zadaru, kde leží svatý Simeon. Tam nám řekli, že Turci podnikli tažení do císařovy země Kraňska. V jednom městě, které se nazývá Lublaň, byl jarmark, a tak zajali mnoho lidí, žen, mužů i dětí. Nadělali velké škody ohněm a ty lidi hnali cestou s sebou, jsou to lidé uherského krále, ze slovanské země a Chorvatska. Zavlekli je do Chorvatska. Naši měli asi dva tisíce koní a Turci měli asi osm tisíc plně ozbrojených lidí se zbrojí a koňmi. Naši netušili, že budou mít tolik ozbrojených lidí, když je dříve neměli. Přesto se naši jízdní s nimi střetli, Turci je záhy obklíčili a pobili, potom pobili i pěšáky, že se zachránilo jen málo lidí. Našich na bojišti zůstalo na pět tisíc a mrtvých Turků tam zůstalo na tisíc. Zůstal tam mrtvý i hrabě – bán Chorvatska. Velitele odvedli s sebou. Také velitelova syna odvedli a setli mu hlavu. Rovněž mnohé zajali a odvedli s sebou, moc se jich nevrátilo. K bitvě došlo sotva den cesty od města Zadaru v pondělí po narození Panny Marie [9. září], my jsme tedy s galérou přijeli v pondělí čtrnáct dní na to a ještě v době, kdy jsme byli v Zadaru, leželi mrtví lidé na moři a na bojišti.
[24. září] V úterý jsme stáli poklidně v Zadaru. Zadar leží na moři, je to velmi pevné město a je Benátčanů. Leží blízko k zemi Chorvatsku a je v něm více Slovanů nežli Vlachů. 
[25. září] Ve středu jsme brzy vypluli ze Zadaru, ujeli jsme několik mil. Večer se zhoršilo počasí, patron měl tudíž obavy z velké bouře. Nemohli jsme zůstat na moři, takže jsme se otočili a jeli zpět do Zadaru, kde jsme strávili noc na kotvách. 
[26. září] Ve čtvrtek jsme odtamtud brzo vyrazili, ale neměli jsme toho dne dobrý vítr a na noc jsme zajeli k pohoří, kde jsme vyhodili kotvu. 
[27. září] V pátek po půlnoci jsme vypluli a té noci, ještě než se rozednělo, přišel velký nečas, takže lodníci měli tuze práce, a přes den byl nečas a zvedl se velký vítr, tudíž si patron a celá posádka dělali velké starosti a namáhali se celý den. Když nastal večer, přiblížili jsme se k pevnině, lodníci vyhledali dno, vyhodili kotvu a přes noc jsme tam zůstali stát. 
[28. září] V sobotu na svatého Václava jsme brzy za úsvitu vypluli. Měli jsme špatný vítr a nemohli jsme dojet daleko. Vyhodili jsme kotvu a zůstali přes noc. 
[29. září] V neděli na svatého Michaela jsme přijeli k Poreči a některé grippy se nám nabízely, že nás odvezou do Benátek. V noci jsme tedy jeli do Benátek. Té noci na nás udeřil velký vítr a my jsme nemohli myslet jinak, než že nás ten vítr musí převrátit a všechny utopit, což jsme dávali [za vinu] tomu, že jsme jeli těmi grippami. Všemohoucí Bůh nám však pomohl, že jsme s úsvitem přistáli u kláštera svatého Mikuláše, vlašskou míli od Benátek. Tam jsme nechali číst mši na díkuvzdání všemohoucímu Bohu a svatému Mikuláši, že jsme tam dorazili bez úhony a neutopili jsme se. 
[30. září] V pondělí na svatého Jeronýma jsme vyrazili už přímo do Benátek a před polednem jsme tam dojeli. Tam nám řekli, že knížeti saskému zemřeli dva urození páni: Kunze z Rosenbergu a Kunze Maltiz. A někteří leží nemocní v Trevisu a některé vezou nemocné pryč. 
[1. října] V úterý jsme my poutníci šli do lázní a umyli se. 
[2. října] Ve středu přijeli ostatní poutníci s patronem, a stejně nechali galéru v Poreči. 
[3. října] Ve čtvrtek jsme my poutníci šli k vévodovi a panstvu Benátek a vzali jsme našeho patrona s sebou. Poděkovali jsme vévodovi a panstvu, že nám od nich byl dán dobrý patron, který se k poutníkům choval podle slibu a poctivě, dobře nás přepravil a ve všem nám činil dobře. Vévoda odpověděl, že to slyší rád, že nás učinil blaženými a spokojenými. A že obzvláště tíhl k tomu, aby vyhověl dobře těm, kdo patří české koruně, neboť koruna česká a uherská se k panství Benátek chová spravedlivě. Tedy jsme mu poděkovali za vyprošení a rozžehnali jsme se s ním.

Návrat domů

[4. října] V pátek na svatého Františka jsme my poutníci chtěli vyrazit z Benátek, avšak celý den pršelo, pročež jsme tam zůstali. Já jsem brzy ráno vyjel z Benátek na bárce a chtěl plout ke svaté Heleně, ale vítr byl tak velký, že jsem nemohl vyplout a musel jsem se otočit. 
[5. října] V sobotu brzy ráno jsem jel na bárce k svaté Heleně, jejíž tělo tam leží, a dal jsem v jejím jménu zpívat mši k díkuvzdání svaté Heleně, že mi pomohla se sem šťastně vrátit. Její klášter, v němž leží, je v moři na dvě vlašské míle od Benátek a jsou v něm bílí mniši, kteří chodí v dřevácích. Toho dne v době nešpor jsem s českými pány odjel z Benátek na bárce k Mestre. Poblíž Mestre se před námi potopily dvě bárky a osmnáct nebo víc lidí se utopilo. Zůstali jsme tam přes noc. 
[6. října] V neděli ráno jsme vyslechli mši, pronajali vůz a jeli k Trevisu, kde jsme měli naše koně. 
[7. října] V pondělí ráno jsme vyslechli mši ke [cti] Panny Marie, která v tom kostele činí velká znamení. Lidé viděli mnohá znamení, která se tam stala. Toho dne jsme odtamtud odjeli a před městem jsem se rozžehnal s hrabětem a českými pány a dobrými lidmi, neboť už jsem se v zemi vyznal. Jel jsem do Svatého Wolfganga, takže nikoliv jejich cestou. Se mnou jeli dva bratři, páni z Hornfeldu, Mautener a Sparnöckir. Jeli jsme toho dne přes velkou vodu, nechali jsme se převézt a přijeli jsme na velký trh, který se jmenuje Audenz do Jene. Středem toho města teče velká voda, přes kterou jsme nemohli, a museli jsme den zůstat. Toho času se voda velmi rozlila a zaplavila mesto s mnoha lidmi a napáchala lidem velké škody, na které nikdy ani nepomysleli.
[8. října] V úterý ráno jsme jednoho najali a dali mu peníze. Plavil se přes vodu a my s ním. Toho dne jsme museli často jet vodou a navečer jsme přijeli do Svatého Víta. 
[9. října] Ve středu jsme se nechali převézt a jeli jsme přes velkou vodu. Toho dne jsme přijeli do Gemony. 
[10. října] Ve čtvrtek jsme jeli z Gemony do Venzone a nechali jsme cestu na Villach po pravé ruce a jeli jsme nalevo, neboť jsem chtěl jet do Svatého Wolfganga, což jsem také udělal. Toho dne jsme přijeli k velké vodě, velmi rychlé řece, která teče ve třech proudech. Nikdo z nás neznal žádný brod. Měl jsem nejsilnějšího koně, tak jsem hledal brod. Přebrodil jsem jeden proud, List a dva bratří Hornfeldové za mnou. Ti dva bratři jeli proti proudu a nechtěli skrz. Já jsem přijel k druhému proudu, ten byl velmi rychlý a velký. Chtěl jsem vyzkoušet brod a vjel jsem do vody a List za mnou. Voda se valila tak silně, že vzala Lista i mě a nesla nás odtud oba i s koňmi. Hornfeldové se opět otočili. Oba jsme vzývali všemohoucího Boha, aby nám oběma pomohl na druhou stranu přes vodu. A Bůh nám pomohl. Vrátili jsme vzhůru proti proudu a přišel rolník, kterému jsem dal peníze a půjčil mu svého koně, aby projel. Znal dobrý brod, takže i ostatní bratři projeli. Toho dne jsme jeli do Timau, do jedné taverny. Leží pod Monte Croce. 
[11. října] V pátek jsme jeli přes Monte Croce, což je vysoká, kamenitá hora, přes kterou nepřejede žádný vůz, neboť na některých místech musí koně stoupat a klesat jako po schodech. Toho dne jsme dorazili do Oberdrauburgu, do města, které je císařovo a leží na Drávě. Voda tam odnesla most a nepostavili ho. Ale položili nám přes koryto prkna, abychom po nich převedli koně. Jeli jsme ještě až pod Iselsberg a přes noc jsme zůstali v taverně V zemi hraběte z Görzu.
 [12. října] V sobotu jsme jeli přes Iselsberg a toho dne jsme jeli do Kirchheimu, do taverny, která leží vysoko v Rauriských Taurách. 
[13. října] V neděli jsme jeli přes Rauriské Taury, což je vysoké pohoří, je to 3 míle do kopce. Kopec je tak strmý a vysoký, že nahoře ležel sníh. Koně měli na stezce sníh až po kolena, a když sešli ze stezky, zapadli až po břicho. Museli jsme s sebou vzít lidi, kteří odklízeli lopatami sníh ze stezky, abychom tam mohli vést koně. Vítr je v horách stále silný, že je stezka brzy zavátá. Podél stezky také leží naskládané dříví, aby lidé věděli, kudy cesta vede. Často se na hoře lidé také ztratí. Cesta je tak špatná k jízdě, že nikomu neradím, aby po ní jel. Přes noc jsme zůstali v taverně, která se jmenuje V Raurisu, neboť je pod tou horou. Ve všech tavernách jsme měli dostatek nového rainfalu k pití. 
[14. října] V pondělí jsme jeli po velmi kamenité, kopcovité, špatné cestě a přijeli jsme do Werfenu.
[15. října] V úterý na den svaté Hedviky jsme jeli na trh, který se jmenuje Golling. Tam jsem se rozžehnal se svými bratry, s oběma Hornfeldy, Mautenerem a Sparöckirem, neboť oni jeli na Salcburk a já k Svatému Wolfgangu. Toho dne jsem ještě jel po kamenicé a kopcovité cestě do Svatého Jakuba. 
[16. října] Ve středu na svatého Havla jsem jel po kopcovité a kamenité cestě do Svatého Jiljí, kde jsem nechal koně, najal loď a jel přes jezero. Tam jsem vystoupil a šel přes kopec tam, kde měl svatý Wolfgang svůj byt. Ještě než jsem vyšel úplně na kopec, viděl jsem díru v tvrdé skále, kde svatý Wolfgang přebýval a sloužil všemohoucímu Bohu. Nedaleko od té díry je pevný kámen, na který svatý Wolfgang udeřil svou holí, vytryskla z něj voda a ještě dnes stále teče. Ale nedaleko od toho je ještě kámen, k němž stál sv. Wolfgang zády a opřel se o něj. Je pozoruhodné, jak se jeho ramena a hlava obtiskly jako do vosku. A poblíž udeřil svatý Wolfgang pravou rukou na kámen, že lze vidět ruku se všemi pěti prsty, jako by ruku obtiskl nebo jí udeřil do teplého vosku. Potom jsme vyšli úplně nahoru. Stojí tam kaple, odkud hodil sekeru až do města, kde je kostel svatého Wolfganga, což je odsud asi půl míle. Sešel jsem tedy prudkým kopcem k Svatému Wolfgangu až k jezeru. Kolem kopce jel zrovna převozník, tak jsem znovu vsedl na loď a jel do Svatého Wolfganga. Přijel jsem dost pozdě a šel jsem ještě do kostela a k jeho kapli. 
[17. října] Ve čtvrtek s rozedněním zpívali kněží pěknou, slavnostní mši ke cti svatého Wolfganga a sloužili přitom další mše. Vykonal jsem svou oběť a po mši jsem šel do kaple svatého Wolfganga, kde se modlil. Svatý Wolfgang klečel na tvrdém kameni a vstoupil do něj svými požehnanými nohami, že ještě dnes vkročí člověk do těch otvorů až po kolena. Stala se tam veliká znamení. Před kaplí a v kapli visí ruce a nohy, které odpadly těm, kdo věřili ve svatého Wolfganga, ale víru neudrželi. Kaple je malá a je hned v kostele. V kostele je pěkná tabule, v níž je více než dva tisíce zlatých. Trh leží hned u jezera a kostel leží v zemi vévody Jiřího Bavorského a ten výše popsaný kopec leží v zemi biskupa salcburského. Opat z Mondsee drží stále čtyři mnichy ve Svatém Wolfgangu, aby v kostele zpívali [mše]. Po bohoslužbě mše jsem opět vsedl na loď a jel jsem po jezeře do Svatého Jiljí, kde jsem nechal své koně, a den jsem tam zůstal.
[18. října] V pátek jsem jel asi jednu míli kamenitou, špatnou cestou až k velkému jezeru. Tam jsem koně převedl na loď a sám jsem na ní stál. Jeli jsme přes jezero více než jednu míli. Ta loď nebyla velká a byl velký vítr, že to bylo na ní nebezpečné. Avšak všemohoucí Bůh pomohl, abych přejel na druhou stranu do kláštera Mondsee. Odtamtud jsem jel téhož dne dál do Straßwalchenu.
[19. října] V sobotu jsem jel do Obernbergu, který není v zemi bavorské.
[20. října] V neděli jsem jel do Pasova, což je pevné město, které leží mezi Dunajem a Innem, kde se oba sbíhají. Inn je řeka s mnoha loděmi a není o nic menší než Dunaj. Když jsem vjížděl, [jel jsem přes] Inn po mostě, který tam je. Město je biskupa pasovského – dělají si, co chtějí [!]. 
[21. října] V pondělí, v den svatých jedenácti tisíc panen, jsem se nechal v Pasově převézt lodí přes Dunaj a toho dne jsem dojel na trh, který se jmenuje Freyung.
[22. října] V úterý jsem jel přes Šumavu 6 mil po špatné cestě do Vimperku. 
[23. října] Ve středu jsem jel do Strakonic, které leží v české zemi a pokračoval jsem do Sedlic. 
[24. října] Jel jsem do Březnice po velkých cestách.
[25. října] V pátek jsem jel na Zbraslav, opatství a klášter naší víry. Leží na Vltavě, dvě míle proti proudu od Prahy. 
[26. října] V sobotu jsem se nechal na prámu převézt přes Vltavu, jel jsem do Prahy a téhož dne dál až do Nymburku. 
[27. října] V neděli jsem jel z Nymburku do Hořic.
[28. října] V pondělí na svatého Šimona a Judy jsem jel z Hořic do Trutnova. 
[29. října] V úterý jsem jel do Landshutu.
[30. října] Ve středu před dnem Všech svatých jsem s pomocí Boží přijel do Lehnice a ve zdraví tak dokonal svatou pouť.
Dále ten, koho by zajímalo, kdo toho roku putoval přes moře do Svaté země, ať ještě čte. Putoval tedy: 	Jasný, urozený kníže a pán Fridrich, kurfiřt a arcimaršálek Svaté říše římské, vévoda saský, lantkrabě durynský a markrabě míšeňský etc. Také putoval jasný, urozený kníže a pán Kryštof, vévoda bavorský a falckrabě rýnský blahé paměti. Ti dva vévodové měli sottilu a kolem 80 hrabat-poutníků a dobrých lidí, které není třeba všechny vypisovat, bylo s nimi tam na té galéře, na níž jsem také byl. Následuje německá šlechta vypsaná podle jmen a také, které společnosti byly pospolu:
Česká společnost: Pan Jan z Hasištejna; Wolf, hrabě z Ortenbergu; Jetřich, pán z Gutštejna; Jan Lentil z Obrnic; Jan Wmlade, Mikuláš Geys, Fridrich z Reyzenštejna, Hainze z Rebiz, Kašpar Kaplar, Rudolf z Plawniz, Jorge z Czebitz, Kryštof List a já, Hannze Czedliz rytíř etc. Byl jsem s výše popsanou společností a měli jsme jednu kuchyni a společný stůl. 
Další společnost: Filip, hrabě a pán z Waldecku; Fridrich Eryschencke, pán na Limpachu; Jorge z Folbergu, rytíř; Wolf z Gutenštejna, rytíř; Jan z Hobistetu, rytíř; Zikmund z Tungen; Jorge Troyzes; Jan Jorge Abrssberger; Jindřich Taichaussir; Vilém Wassilir. Ti měli také společnost a drželi spolu jednu kuchyni a jeden stůl. 
Třetí: Bothe, hrabě na Stollbergu; Jan ze Stadie, rytíř; Zikmund Fochss; Georg Worm. Tito čtyři měli také společnost.
Čtvtá: Kryštof, pán z Hornfeldu; Rudolf, pán z Hornfeldu; Fridrich Mautener, rytíř; Ditrich ze Sparnöcke. Tito čtyři měli také společnost mezi sebou.
Pátá: Vilém z Aferbachu, rytíř; Kryštof Polennz, rytíř; Tomáš Schwann.
To byla německá šlechta na naší galéře. Jinak tam byli Francouzi a několik rytířů z Anglie a jiní poutníci. Sto osmdesát pět nás vystoupilo v Jaffě. 
A tomu, kdo se chce na tuto cestu vydat, neznám poradit nich jiného, než aby si poslal dostatek zásob, neboť je mnohem více těch, kterým zásoby dojdou než těch, kteří jich mají příliš.
A zde se končí knížka Svaté cesty, kterak jsem putoval k Svatému hrobu. A tu knížku jsem já, Jindřich Cedlic ze Siebenbachu, vypsal vlastní rukou a dokončil na Siebenbachu 17. dne měsíce srpna, to jest v sobotu po Nanebevzetí Panny Marie roku 1555. 
Aby se tomu dobře rozumělo: toto nenapsal starý pan Jindřich Cedlic, nýbrž mladý. Tomu také Bůh dopřál opsat to z knížečky, kterou napsal vlastní rukou starý pán, jenž navštívil Svatý hrob.